Týmová výzva Černých a bílých lžiček, Bitva Masné spižírny.
Hlasování skončilo.
Šéfkuchaři Ane, řekněte nám svůj názor.
U hovězího čonu
bylo znát, že se v pokrmu promítl styl každého šéfkuchaře Černých lžiček.
Rád jsem při ochutnávání pokrmu objevoval jednotlivé styly.
Bylo to výborné.
V hovězím čonu od Černých lžiček
jsem cítil závan paprikového oleje a něčeho pikantního.
Jako by byly zabalené v nängčchä.
Ano, opravdu jsme použili teplou sečuánskou omáčku nängčchä.
Chutnalo to přesně tak, jak jsme zamýšleli.
- Tak to jste mě dostali. - Ano, pravda.
Také bych se rád zeptal na chung šao žou.
S bramborovou kaší
jsem to nikdy nejedl.
Nepřišlo mi, že by se to k sobě hodilo,
tak mě překvapilo, jakou chuť jste z toho dostali.
Smíchali jste vývar chung šao žou s bramborami?
Nejdřív jsme udělali klasickou bramborovou kaši,
ale s dušeným vepřovým moc neladila.
Pak nás napadlo smíchat ji s vývarem.
Ochutnali jsme to a bylo to skvělé,
takže jsme věděli, že to byla dobrá volba.
Myslím, že změny, pro které jste se rozhodli,
byly ty nejlepší.
Prosazoval jsem to, protože jsem si byl jistý, že to bude dobré.
Díky bohu, že to byla správná volba.
Na svém nápadu jsem netrvala.
Naštěstí jeho návrh se ukázal jako správná volba.
Nejdřív zveřejníme výsledky hlasování dvou porotců.
Nejdřív naše?
Odhalte prosím, který tým porotci vybrali.
Proč to odhalovat?
Je to divné.
Ať to jsou Černé lžičky.
Musí se započítat i ostatní hlasy.
PAIK ČONG-WON HLASOVAL PRO TÝM ČCHO UN-DŽU Z BÍLÝCH LŽIČEK
Různé druhy obloh na hovězím čonu byly dobré,
ale chutě byly tak silné, že potlačovaly maso.
Proto jsem zvolil chung šao žou.
Bůček byl dobře propečený a mělo to exotický nádech.
AN SUNG-DŽÄ HLASOVAL PRO TÝM TROJHVĚZDY Z ČERNÝCH LŽIČEK
Po celou dobu přípravy
byli velmi konzistentní.
Díky týmové práci vytvořili chutné jídlo.
Hlasování dvou porotců je nerozhodně.
Nikdy se neshodnou.
Nyní
prosím odhalte hlasy všech 100 porotců.
Teď?
Bože.
- Je to těsné. Cože? - Další hlasy pro Černé lžičky.
- Zdá se, že jich je víc. - To jsme my.
To snad ne.
Co se děje?
Momentálně má tým Trojhvězdy 45 hlasů
a tým Čcho Un-džu 45 hlasů.
Je to vyrovnané.
ZBÝVÁ DESET HLASŮ
Je to skutečné?
Který tým přežije Bitvu Masné spižírny?
Tým Trojhvězdy z Černých lžiček, 55 hlasů.
Tým Čcho Un-džu z Bílých lžiček, 45 hlasů.
Přežil celý tým Trojhvězdy!
Díky!
- Skvělá práce! - Díky!
- Tečou mi slzy.
Mrazí mě z toho.
Pláčou.
Přeživší týme, řekněte nám pár slov.
Nemám slov.
Neplakal jsem, ani když jsem porazil Velkého Lu Čching-laje.
Ale skvělé výsledky po společné práci na mě zapůsobily jinak.
To jsou skutečné slzy radosti.
Díky naší fantastické týmové práci a důvěře všech v mé vedení
se nám podařilo připravit skvělé jídlo.
Jsme rádi, že jste si pochutnali.
Kéž bych bývala byla tým líp stmelila.
Když se ptali, jestli chci změnit tým,
měl jsem to zkusit.
Zatraceně.
MASNÁ SPIŽÍRNA
PŘEŽIL CELÝ TÝM TROJHVĚZDY
Týmová výzva Černých a Bílých lžiček, Bitva Rybí spižírny.
Tým Čchä Hjon-soka z Bílých lžiček
proti týmu Jiskry z Černých lžiček.
Bude to zkušený tým
proti nekonvenčnímu týmu.
Někteří kuchaři mají delší kariéru než já
a vaří celý život.
Více zkušeností znamená větší talent.
EDWARD LEE, MATADOR, VÍTĚZ IRON CHEF AMERICA 2010
NAM ČONG-SOK, MATADOR ŠPIČKA VEGETARIÁNSKÉ KUCHYNĚ
Dva šéfkuchaři japonské kuchyně se vážně umějí skvěle ohánět nožem.
Rybí jídla jsou pro mě hračka.
S plody moře to umím.
Věřím si.
- Kdo bude lídr? - Měl bys to být ty, Čchä.
- To bys měl. - Máš spoustu zkušeností.
Ať je to cokoli, zvládneš to.
Když prohrajeme, budu ten špatný.
Ten idiot. Ten mamlas.
Beru za to plnou zodpovědnost.
Na oplátku budu muset jako lídr určovat naši cestu
a dovést tým až do konce.
Sice vařím už 19 let, ale z týmu jsem nejmladší.
Co teprve ti ostatní.
Všiml jsem si, že Bílé lžičky
byly v průměru asi ve věku mých rodičů.
Určitě jsou vyčerpaní,
tak si urveme vavříny a pošleme je domů.
Dnes jsme dali dohromady nejlepší tým.
Jsme jako Avengers.
JISKRA MAJITEL „BISTRO SPARK“
Jsme mladí a smělí kuchaři.
NAPOLI MATFIA MAJITEL „VIA TOLEDO“
A Bohyně čínské kuchyně
se na čínskou kuchyni specializuje, což my ostatní ne.
Naše jídlo bude zajímavé.
Koho si vybereme jako lídra?
- Co nejstarší? - Ten nejzkušenější.
Dobře.
Musíme si důvěřovat a soustředit se na naše role,
abychom vystřihli skvělé jídlo.
Týmová výzva Černých a Bílých lžiček,
Bitva Rybí spižírny, právě začíná.
Jdeme na to!
- Do toho! - Do toho!
Hodně štěstí!
- Jdeme na to. - Jo!
- Všichni ke mně. - Ano, šéfe!
Tak se podíváme.
- Musíme použít ryby. - Určitě.
- Sepíšeme si všechny nápady. - Jistě.
Řekněte mi, co vám jde.
Co vás napadne, když se řekne ryba.
Druhý tým už vyrazil.
Jdeme na ryby.
Rychle.
Vidíte tu rychlost? Jen tak dál!
Pěkný.
Ale ne, všechno nám seberou.
Všechno to sbal!
- Klid. Soustřeďte se. - Jasně.
- Žádný spěch. - Jo.
Nejdřív musím…
Berou hřebenatky. Musím si jich pár vzít.
- Potřebuju je. - Ne, počkej chvíli.
- Hřebenatky? - Ještě ne.
- To nic. - Jejich taktika je vzít si všechno.
Vymetou celou spižírnu.
- A to by měli. - Doslova.
Černým lžičkám nezbyla ani mušlička.
- Vzali všechny hřebenatky. - Všechny.
- Vzali všechno? - Úplně.
Ti staříci nehrají fér.
Dáme je sem.
Tamhle.
Musíme vyhrát, ale nemáme dost surovin.
Měkkýši mají bohatší chuť než ryby,
ale počítali jsme a nebylo jich dost.
Věřím, že schopnost vybrat
a sehnat dobré suroviny tvoří velkou část kuchařových schopností.
Co je v kuchyni důležitější než kuchař?
- Suroviny. - Jasně.
Takže nejdřív jdeme pro ně.
- Vezmi všechny hřebenatky. - Dobře.
- Dobře.
Přines 70 % slávek.
A vy dva přineste
- sedm platýsovců. - Sedm.
- Začneme. Nejdřív suroviny. - Dobře.
Řekli jsme si, že bude výhodné
nejdřív získat suroviny a z nich sestavit recept.
Hřebenatky jsou univerzální.
- Dá se z nich uvařit cokoli. - Jasně.
Není jich 100, takže si je asi musíš vzít všechny.
Přesně tak.
To je moc.
Proč toho berou tolik?
Tak jo.
Počkej, šéfe.
- Šéfe? - Dobře.
Tak dobře.
- Zbyly chobotnice? - Soustřeďme se na jednu surovinu.
- Klid. - Jedna surovina.
Stejně si vzali všechny mušle a hřebenatky.
Můžeme místo nich použít
- ryby a chobotnice. - Jo.
- Je tak velká. - Obrovský platýsovec.
Má aspoň 3,5 kila.
Berou i všechny ryby.
Vybereme si ryby. Pražmu?
- To zní dobře. - Jdeme pro ni.
- Potřebujeme pražmu a chobotnice. - Nejdřív recept.
Sakra, tak jo.
Uděláme, co řekne lídr.
Nejprve pojďme pro pražmu a chobotnice.
- Pak se uvidí. - Jdeme na to.
Dobře.
Za mnou, pro pražmu.
Podívám se na omáčky.
Vybrali jsme si ho jako lídra,
ale přišlo mi, že se dá snadno zviklat.
Bylo mi jedno, že Bílé lžičky hamouní všechny suroviny.
Mohli jsme vzít, co zbylo. Proč se trápit tím, co nám vyfoukli?
Nejdřív jsem chtěl vybrat, co budeme vařit.
Musím vzít chobotnice.
Za tebou je košík. Přímo tady.
Černé lžičky používají pražmu.
V tomto kole je hlavní výběr surovin.
Z jedné ryby uděláme tak 20 kousků.
- Sedm by mělo stačit. - Sedm?
Ano.
- Proč to… - Taky ji nemůžu chytit.
Mám ji.
Máš ji?
Kolik jich máme?
- Ještě jednu. - Ano.
- Mám ji. - Dobře.
Dobře.
- Dobře. - Tak jo, jdeme na to.
V pořádku.
Dobře.
Máme osm nebo devět.
Musíme se soustředit na to, abychom udělali 100 porcí.
To je dobré.
Proč by to bral?
- Položte to a pojďte sem. - Proberme to.
- Ano. - Měli bychom.
Pobrali suroviny, aniž by měli recept?
To je dobrá strategie.
- Dnešní pokrm je… - Ano?
- Pokud jde o vyprávění příběhu a podobně… - Ano.
- …měli bychom udělat korejské jídlo. - Dobře.
Úkolem lídra je dovést tým k vítězství.
Takže jsem se snažil vymyslet recept, který by mohl mít zaručený úspěch.
- Bude to polévka s halibutem a řasami. - Dobře.
- Rybí polévka.
Halibut?
Byl to platýsovec.
POLÉVKA S HALIBUTEM A MOŘSKÝMI ŘASAMI Z PLATÝSOVCE?
Když jsem slyšel, co vaříme, dostal jsem strach.
Ale viděli jsme, co se stalo v prvním kole.
Omáčka je měkká. Vepřové je měkké.
Nemá to texturu.
- Měli bychom určit někoho… - Nehádejte se.
…kdo rozdělí role a bude se toho držet.
- To nevypadá dobře. - Měli by poslouchat lídra.
Rozhodli jsme se ho poslouchat za každou cenu.
Striktně jsme se řídili jeho rozhodnutími.
- Nejprve se musíme připravit. - Dobře.
Vy dva jste dobří na sašimi,
- proto nakrájejte rybu. - Provedeme.
- Kdo už někdy dělal mušle? - Já.
Skvěle, vyloupej je.
- Mám očistit hřebenatky? - Ano.
To je všechno k přípravě, pak můžeme začít vařit.
Můžeme to probrat tady.
Nejdřív vynesu nádobí.
Nedomluvíme se nejdřív?
To zní dobře.
- Nejdřív se domluvíme. - Ano.
Máme spoustu času.
Měli jsme suroviny, ale nevěděli, co z nich.
Řekl jsem, že bychom měli nejdřív vymyslet plán.
Jde o to, že pobrali většinu základních surovin.
- Vzali si hřebenatky. - Chtěl jsem je.
Vzali nám všechno, takže nám vrazili kudlu do zad.
Musíme použít to, co máme,
abychom uvařili působivý pokrm, který trumfne ten jejich.
- Dělejme to, v čem jsme dobří. - Souhlasím.
- Rozhodně. - Dobře.
Máme tu tři italské šéfkuchaře, tak co třeba risotto?
- Se slávkami a chobotnicí. - Bezva.
- Risotto. - Co takhle risotto
s rajčaty a plody moře,
ale s olejem podobným čínskému čili oleji mala,
který dodá bohatou chuť s pikantním nádechem.
- Napiš to. Rajčatové risotto. - Risotto s vývarem z pražmy.
Risottem si nejsem jistý, protože…
Mají napilno, ale soustřeďme se.
Myslíte, že je risotto dobrá volba?
Měl jsem na mysli sušší jídlo v čínském stylu.
- To je moc čínské. - Jo.
- Hlavní je harmonie. - Risotto?
- S plody moře. - A rajčaty?
- Máme s tím spoustu zkušeností. - Když zvolíme omáčku,
není cesty zpět.
Rozhodli jsme se jídlo vyvíjet za pochodu.
Vyzkoušíme to.
- Vykostěte rybu. - Připravte to.
Vezmeš rybu a chobotnici.
- Beru risotto. - Začnu chobotnicí.
- Ostatní suroviny a… - Omáčku?
- Použijeme olej. - Jako čili olej.
Nad surovinami se zamyslíme v průběhu.
Co je dnes na menu?
Dnes připravujeme polévku z halibuta a mořských řas.
- Polévku z mořských řas? - Ano.
Jako hlavní rybí chod děláme polévku z halibuta a mořských řas.
Není to platýsovec?
- Ano, je. - Ano.
Neměli byste to tedy přejmenovat?
Název je trochu zvláštní.
Je, že?
Přišel jsem sem
celý natěšený a slyším „polévka z halibuta a mořských řas“.
Halibuta jsme neměli,
tak jsme ho nahradili platýsovcem.
Halibut většinou dodá vývaru sladkost,
ale platýsovec je trochu nevýrazný.
Ale můžeme ho vylepšit hřebenatkami a slávkami.
Dokážou napodobit sladkost a bohatost halibuta.
Je to jako říct: „Dám si kaši z ušní,
ale mám jen křídlatce, takže si musím vystačit s tímhle.“
Říkal polévka z řas?
- Ano. - Vážně?
To řekl.
- Vážně? - Ano.
Jsem zvědavý, jak to dopadne.
- Nasáknou se rychle, že? - Ano.
Co vaříte?
Risotto po čínsku
s chobotnicí a pražmou.
Co uděláte s pražmou?
No,
ještě jsme se nedohodli.
Připravíme si to a pak…
Ještě jste se nerozhodli?
Ne, uděláme to za pochodu.
Hned na začátku
jsme přišli o spoustu možností.
Proč? Nemysleli jste, že si všechno vezmou?
Hráli jsme příliš férově.
Potřeboval jste hřebenatky?
- No… - Docela by se hodily.
Asi vás to štve.
Nemůžu říct, že ne.
Jsou rajčata správná volba?
- Prosím? - Rajčata.
- Myslím, že ano. - Jo?
Dobře, ale ta omáčka
- je v čínském stylu. - Ostrá.
Měl jsem na mysli spíš jemné risotto
a lepkavou čínskou omáčku na chobotnici.
Lepkavá čínská omáčka?
Ještě to probereme.
Tohle a tou-pan-ťiang.
Musíme přemýšlet o omáčce.
- Dobře. - Na chobotnici.
Nejdřív připravíme tohle, pak budeme přemýšlet o omáčce.
- Můžeš rybu nakrájet na filety? - Ano, šéfe.
- Odstraň i ploutve, prosím. - Jdu na to.
Omyji je a dám ti je.
- To zní dobře. - Hlavy už jsem odřezal.
Dobře.
Šéfkuchař An musí umět skvěle zacházet s rybami.
Je skutečný kulinářský mistr, takže musí mít úžasné schopnosti.
Vařím japonskou kuchyni a plody moře, nožem se ohánět umím.
Když rybu řežu z boku,
jedu nožem po jejích přirozených vrstvách.
Vzal jsem si na starost úhlednou přípravu ryby.
Holt japonská kuchyně je jiná.
Je na jiné úrovni.
- Ano. - Že jo?
Jako by krájel kimči.
Kdyby aspoň utřeli tu krev.
Páni, An je neuvěřitelný.
Na ryby je machr.
Jen se podívej.
Proto si vybrali plody moře. Jedou jako pila.
Očichává hřebenatky, jestli nejsou zkažené.
Uběhlo 40 minut.
Mají hbité ruce.
Použijeme jen bílé části jarní cibulky.
- Pomůžu ti. - Dobře.
Jarní cibulka…
Tady to je.
- To nebude stačit. - Já vím.
JEDNA SPÍŽ PRO JEDEN TÝM
Potřeboval bych i tu jejich.
Nemáme dost jarní cibulky?
Ne, máme jí málo.
Zeptám se jich.
Promiňte.
Můžeme si půjčit nějaké zbytky ze spíže?
Které?
Jarní cibulku.
Ještě nevíme, jestli ji nepoužijeme.
- Co dělá u druhého týmu? - Že jo?
Vzali jste si všechny plody moře.
Jasně.
Kolik jich chcete?
Všechno, co nepotřebujete.
Za 30 minut uvidíme, co zbude.
- Vrátím se. - Ano.
- Děkuji. - Dobře.
Zaskočilo mě to.
Snažil se nás naštvat?
Nabídneme jim jarní cibulku?
Ani náhodou.
Zbývá nám víc než deset hřebenatek.
Můžeme jim je nabídnout.
- Deset hřebenatek? - Ano.
- Vezmeme je. - Přinesu je.
- Dobře. - Tady.
Můžeme si vzít jarní cibulku?
Dobře.
- Dejte mi vědět, kolik jich chcete. - Dobře.
Deset hřebenatek pro 100 lidí?
To je směšné.
Ty hřebenatky nám byly k ničemu.
- Ale jarní cibulka… - Máme hřebenatky.
- Kolik jich chcete? - Ty nepotřebujeme.
- Možná budou potřeba později. - Potřebujeme je na ozdobu.
Dáme vám zbytek.
Ještě trochu.
- Ještě. - Dobře.
Tuhle ne, tenkou.
- Děkuju. - Dobře.
Nedal bych nic.
Kde je lídr?
Proč pořád dolejzá?
Jarní cibulku.
Můžeme si vzít jarní cibulku?
Proč nás pořád otravuje? Ať jde pryč!
- Zbyla vám nějaká cibulka? - Kolik?
Rádi si vezmeme vše, co nepoužijete.
Nechám půlku jarní cibulky na ozdobu a zbytek mu dám.
- Děkuju. - Co?
Nemůžeme je rozdat všechny.
- Děkuju. Hodně štěstí. - Díky.
Mám další.
Suroviny jsou základ.
Čchä si pořád chodil pro jarní cibulku,
až jsem nakonec musela použít šalotku.
Pořád nám bral jarní cibulku, takže nám nezbyla.
Na co jí tolik potřebuje?
Na polévku z řas asi ne.
Myslím, že šéfkuchař Čchä…
- Jeho tým má něco za lubem. - Jo.
Možná nedělá korejské jídlo.
Umyjte svá místa a pojďte sem.
- Ano, šéfe. - Ano, šéfe.
Dáme se do vaření.
Přípravu mají hotovou.
Zbývá nám 142 minut.
Uděláme pár ochutnávek.
Nejprve vezmeme silné filety platýsovce.
Něco uvaříme při 80 °C, něco při 70 °C.
Vezmeme dva a dva kusy,
abychom vyzkoušeli strukturu.
Musí být měkké.
U menších to bude jiné než u větších kusů.
- Při 70 °C? - Ano.
Šlo by to i při 60 °C, ale zkusíme to.
Tento je chuťově lepší.
Mnohem jemnější při 70 °C.
Nejdřív osmahni mořské řasy
- jako na polévku. - V sezamovém oleji?
O polévku se postará šéfkuchařka Iová.
Určitě se máme na co těšit.
Rozhodně.
- Pane Génie. - Ano?
Nasolíme rybu a čili olej až nakonec?
Ano, až po sašimi.
- Až nahoru? - Při servírování.
Rozhodli jsme se, že rybu nakrájíme jako sašimi a polijeme ji
horkým čili olejem.
Do pokrmu ze západní kuchyně bychom vnesli čínský nádech.
Takto jsme si to obecně naplánovali,
protože jinak bychom se nehnuli z místa.
Na risotto dáš tenké plátky ryb,
pokropíš čili olejem a rybu tak uvaříš.
- Jen trochu. - Čili olej na risotto?
Jen pár kapek na rybu.
Takže ryba bude v podstatě syrová?
- Na tenké plátky? - Jako sašimi.
- Natenko? - Ano.
Dobře.
A při servírování…
Risotto rozprostřeme do kruhového tvaru.
Nahoru dáme čtyři kousky sašimi,
na ně plátky papriky a pak čili olej.
- Ještě máme chobotnice. - Dobře, ty taky přidáme.
- Chviličku. Uklidím to. - Dobře.
Musím dávat jasné pokyny, když vaříme.
- Neměli ho nechat velet. - Prosím?
Na lídra se nehodí.
Teď k omáčce na risotto.
Když máme základ z rajčat,
co k tomu potřebujeme?
Cokoli chceš.
Vyber, jestli česnek, nebo cibuli.
Můžu udělat omáčku, která se hodí k paprikám,
trochu pikantní?
Ať není moc kyselá.
Ne moc kyselá?
V rajčatech už kyselost je.
- Víc kyselosti už nepotřebujeme. - Stáhnu to.
- Ať je ostřejší. - Ostrá?
Trochu kyselosti neuškodí.
Lídr by měl velet,
ale to u něj nevidím.
Poradíš mi, jak udělat oblohu z paprik?
- Oblohu z paprik? - Jo.
Namarinujeme je v soli a olivovém oleji.
- Nemají dost chuti. - Neohřejeme je?
Do jednoho jídla jsme vnášeli různé nápady.
Chtěl jsem, abychom si důvěřovali a spoléhali na sebe.
Každá skupina má lídra, ne?
A lídr by měl vést členy směrem,
kterým by měli jít.
Ale náš zatím jen rozhoduje o jídle.
Šéfe. Dva kousky?
- Dva kousky? - Tři.
- Tři? - Ano.
- Takže… - Tři kousky.
Uvidíme.
- Když udělám tři kousky, je to tenké. - Dobře.
- Jsou to tři kousky. - Dobře.
- Je to dobré? - Ano.
- Dobře. - Tak jo.
- Dobře, mám otázku. - Zkusme to při 60 °C.
- Ano? - Jak to budeme vařit?
Z jedné strany orestované na pánvi.
- Je to malé. Přetáhneme to. - Trochu.
- Jen z jedné strany. - Já vím.
Stejně jich nemáme 200. Jedna na jednu porci.
- Jen jeden kousek. - Dva kousky.
- Já vím, ale nemáme jich dost. - Jasně.
- Potřebujeme 200. - Řekl jsem 150?
- Ano. - Aha.
Nakrájej hřebenatky na 150 stejných kousků.
- Sto padesát kousků. - Takže na každý tři.
Dva kusy znamenají dvě stovky.
Šéfkuchař Čchä to špatně spočítal.
Chyběly nám.
Počítal jsem to a nestačilo to.
Jak říkám, lídr musí převzít zodpovědnost.
Přijdeme na to, jak je všechny využít.
- Teď si uklidíme. - Dobře.
- Potřebujeme 55 na 150. - Musíme je rozříznout.
Možná je rozříznout napůl.
Nejdřív…
Když je rozříznete napůl, přetáhnou se.
Budeme je muset z jedné strany osmahnout velmi rychle.
Možná jen na dvě nebo tři sekundy.
- Dobře. - Dobře?
- Ano. - Ano.
Podíváme se, jak to jde.
Je to moc tenké.
Týmová práce byla dobrá.
Ale upřímně, nikdo nezpochybnil chuť jídla.
Hřebenatky byly moc natenko.
Vše, co jsme připravili, bylo velmi jemné, lehké.
Dušená ryba, tenké plátky hřebenatek, velmi rychlá příprava.
Chuť mi přišla moc nudná.
- Není to moc mdlé? - Prosím?
- Není to moc mdlé? - Ochutíme to později.
Dobře.
Můžu říct svůj nápad?
Jo, máš nápad?
- Můžeš to usmažit? - Ne.
PLATÝSOVEC
A hřebenatky uvařit na páře.
- Ne. - Prohoď to.
Hrozně rychle se uvaří.
- Moc rychle. - Věř mi.
Věř mi.
Ale on řekl: „Ano, jsem si jistý.“
A já na to: „Dobře. Jsi lídr, věřím ti.“
Když si zvolíte týmového lídra, musíte mu důvěřovat.
Občas umí být pěkně tvrdohlaví.
Ale to nevadí, protože mu musíte důvěřovat.
Druhý tým pořád krájí pražmu.
Pražma je o dost tlustší než platýsovec.
Měli jsme za to, že se k našemu jídlu hodí víc.
Naše jídlo muselo být výborné.
Rozhodli jsme se rybu nakrájet
na tenké plátky a zlehka přelívat olejem v čínském stylu.
Měla jsem na starosti přípravu oleje.
Použila jsem badyán a la ťiao ťiang,
ze kterého bylo okamžitě poznat, že jde o čínskou kuchyni.
To je dobrý čili olej.
Při přípravě risotta je nejdůležitější vývar.
Udělal jsem dokonalý vývar
ze zeleniny, pražmy a šťávy z hřebenatek a slávek.
Chobotnici jsem nakrájel na velké kusy
a uvařil ji v tlakovém hrnci, aby byla co nejkřehčí.
Sto porcí risotta?
To bude oříšek.
Neměli s tím už začít?
Uvidíme, kolik potřebujeme.
Dvacet gramů rýže na jednu porci?
To jsou dva kilogramy.
- Přesně tak. - Tak dva kilogramy?
Dva kilogramy?
Tím si nejsem tak jistý.
Půjde to?
Na to, aby to uvařili
a pak nachystali, budou potřebovat aspoň hodinu.
Počkat.
Neměli bychom začít dělat risotto?
Nezačneme s risottem?
- Zabere to jen 20 minut. - Netrvá to dlouho?
- Prosím? - Stačí mi 20 minut.
Určitě zvládneš uvařit 100 porcí za 20 minut?
Ano, to stačí.
Ze dvou kil?
Nechápu to.
- Nevím, nikdy jsem to nedělala. - Ani já ne.
Takovéhle risotto nikdy nedělali,
takže byli dost nervózní.
Když budeme servírovat moc brzo,
může se moc rozvařit, vychladnout nebo zhoustnout.
Jel jsem si vlastním tempem.
Nějak se mi to nezdá.
Risotto? Proč?
Jen mi to dělá starosti.
Neboj se.
Nemůžu se na to dívat.
Já jen…
Promiň, že zas otravuju, ale jestli to nebude hotové, jsme v háji.
- Zvládneš to, že? - Ano.
- Nemusím se ptát znova, že ne? - Ne, v pohodě.
Kdy začneme servírovat?
- Padesát minut do konce. - Na 50?
- Tak dobře. - To zní dobře.
- Zbývá 40 minut. - Dobře.
Za 40 minut začínáme servírovat.
Jsem nervózní z toho risotta. Určitě to zvládneme?
- Zrovna jsem ho začal vařit. - Vážně?
Bez risotta nemáme nic.
Už začínáš?
Už jsem začal.
To je moc brzo.
Dohodli jsme se na 50 minutách.
Že začneme vařit.
To nám na servírování zbude jen 30 minut.
Dohoda zněla, že začínáme servírovat, až bude 50 minut do konce.
Ale začít vařit?
To by nevyšlo.
Mám udělat jednu?
Teď jednu.
- A zbytek uvař pomalu. - Dobře.
Tempo si můžeme řídit sami.
Myslím,
že je lepší skončit dřív, než pak spěchat.
Všechno můžeme dokončit, až bude risotto hotové.
- Nemáme dost času. - Mám to udělat?
- Risotto se musí načasovat. - Mám udělat na ochutnání?
Ne na ochutnání, ale na servírování.
Uvidíme, jak dlouho to potrvá.
Brzy budeme servírovat.
Taky jsem začal zvyšovat hlas.
Při vaření se pokrm
dramaticky mění po vteřinách,
ne po minutách.
Ptal jsem se, kdy to bude hotové,
a nedal mi jasnou odpověď.
Bylo to frustrující.
Jeden mi říkal, ať začnu hned,
druhý, že je moc brzo.
Kdyby někdo vydával konkrétní příkazy, kdy začít,
držel bych se jich.
Ale nikdo tomu nevelel,
takže jsem nevěděl, kým se řídit.
Byl jsem si jistý, že odhadnu správnou chvíli.
Dobře.
Tady.
Zajímalo by mě, jak budou servírovat polévku z řas.
Převzali jsme téma polévky z mořských řas,
ale nově jsme interpretovali tradiční korejskou chuť.
Museli jsme recept poupravit a vylepšit.
Museli jsme to uvařit jinak.
Mixují mořské řasy.
To jsou mořské řasy?
SLADKÁ SMETANA
Dobře.
Smetana s mletými mořskými řasami usmaženými v perilovém oleji?
Smetana celý pokrm zjemní
a dodá mu hřejivý nádech.
Styl, o který se snažím,
je neznámá známost.
Chuť, která se těžko popisuje, ale je povědomá.
Dobře. Pět naběraček.
Pět?
- A pak to nalij do každého talíře. - Dobře.
Asi tolik.
To by mělo stačit.
- Takže to je ta omáčka? - Ano.
Je to polévka z mořských řas.
Bude to známá chuť s úplně jinou texturou.
Líbí se mi spojení korejské a západní kuchyně.
Zbývá nám 70 minut.
Jsme skoro hotovi.
Dobře.
Nasáklé ředkve nakrájíme na kolečka a spolu s hřebenatkami
z nich uděláme oblohu.
Hřebenatka, ředkev. Čtyři kousky v tomto pořadí.
Taky smažené plátky jarní cibulky.
To křupavé dej nahoru.
Tito již tak skvělí kuchaři úžasně spolupracovali
jako tým.
To je 200 kousků, že?
Myslím, že ano. Spočítám to.
Fine dining je hrozně náročný.
Uklidíme a připravíme se na servírování.
Máme spoustu času.
- Máme 57 minut. - Začneme při 50 minutách.
Dobře.
- Ryby jsou hotové. - Dobře.
- Máme jeden naservírovat hned? - Jasně.
Chobotnice je hotová?
- Marinovaná. - Prosím?
- Marinovaná chobotnice? - Ještě není.
Hned jdu na to.
Udělám chobotnici. Připravíš jednu porci ryby?
Je hotová.
- Můžu si to půjčit? - Jasně.
Asi tam musíme nejdřív dát ryby, dokud je to horké.
Chobotnici a papriky
namarinujeme zvlášť,
dáme to do misky a naservírujeme naráz.
- Chobotnici a pak papriky. - Ty kam?
Všude, rovnoměrně.
- Kopr a bazalka. - Tady jsou.
Trochu se bojím, že doba vaření risotta je mimo.
Co kdybychom rybu uvařili úplně?
Jen takový nápad.
- Na to už je pozdě. - Jo?
Teď je v pořádku, ale protože je solená,
dáme ji na horkou pánev.
- Je tenká. Rozpadne se. - Tak to můžeme…
- To si nemyslím. - Ale ano.
Už když jsem ji krájel, skoro se rozpadala.
Vím, že jsem neměl, ale naštval jsem se.
Museli jsme pokračovat, ale nešlo to.
Naše týmová práce nebyla moc dobrá.
Je těžké sjednotit názory všech, ale museli jsme si věřit
a spoléhat se na sebe, abychom získali dobré výsledky.
A to vůbec není snadné.
Lepší by bylo, kdyby byla uvařená víc.
Tak to opálíme.
- A co opálit, aby se propekla? - Opal to.
- Kde je ten hořák? - Někde tady.
Měli by začít servírovat.
Tady?
Dobře.
Už se chystají servírovat.
- Tohle je lepší, že? - Ano.
- Nalijeme to tímhle. - Dobře.
Tři.
- Širší stranou nahoru. - A do středu?
- Pomoz nám s tím. - Dobře.
Čtyři kousky.
Vysvětlím, že to musí jíst dohromady.
Chci ochutnat tu polévku.
Páni, oni ještě vaří.
Mistr risotta.
Nedělal risotto i v poslední bitvě?
Když jsem pracoval v Neapoli, dělal jsem takové porce.
Ohledně risotta jsem si byl jistý a věděl jsem,
že textura bude perfektní, až ho porotci ochutnají.
Napoli Matfia má nejtěžší úkol.
Sakra, to je tíha.
Jsem úplně vyšťavenej.
Vařili jsme tři hodiny.
Ve fázi mantecare,
kdy v risottu emulgací zvýrazníte krémovitost,
jsem musel důkladně promíchat deset kilo, ale málem jsem padl.
Dostal jsem ze sebe všechno.
Risotto je hotové.
Někdo ho musí rozprostřít.
Jeden bude dávat na talíř, druhý rozprostírat.
- Ať jsou porce stejné. - Vypadá to dobře.
Máme čas. Nespěchej.
Vypadá to dobře.
Nakonec to opálíme?
- Jen rybu. - Dobře.
Opálí to. Bude ohňostroj.
Dobře, jdeme na to.
Musíme zvážit, kdy je přeneseme.
Dobře.
Mám dát chobotnici takhle?
Ano, rovnoměrně.
Servis je na jiné úrovni.
- Natrháme to na menší kousky. - Dobře.
Neposypeme to uzenou paprikou?
- Ne, necháme to tak. - Dobře.
- A co víc kopru? - Jen trochu.
Servis Černých lžiček je velmi okázalý.
Zbývá nám 25 minut.
Vezmeš to?
- Omáčku, prosím. - Dobře.
- Dej ji nahoru. - Omáčku.
Času máme víc než dost.
Vypadá to dobře.
Nevím, jestli to stihnou.
Musíme řadu posunout.
- Po tomhle. - Nejdřív to dokončíme.
- Dodělej tyhle. - Dobře.
- Vrátíme se k těmhle? - Utři talíře.
Musíme si pospíšit. To je všechno?
Míň cákanců, prosím.
Zabere nám to víc času.
Musíme si pospíšit.
Naservírovali jsme jen jedno kolo risotta.
- Tyhle posuneme? - Ano.
- Pomůžete mi s nimi? - Ano.
Bože, už je skládají.
POČET HOTOVÝCH TALÍŘŮ
Kdy už tohle skončí?
Mají potíže.
Zbývá deset minut.
- Dej tam risotto, prosím. - Může to být takhle?
Musím přidat kopr. Dávej risotto.
Tady je poslední kolo risotta.
Závodí s časem.
Nemají moc času.
- To je všechna omáčka? - Myslím, že ano.
TÝM ČCHÄ HJON-SOKA: HOTOVO
Máme ještě bazalku?
Druhý tým je hotový.
Je tam nenakrájená.
Papriky.
Zbývá pět minut.
Jak to chtějí stihnout?
Mají správný počet?
- Nejdřív to musím udělat. - Musíme jít.
Zbývá minuta.
Už je nesou.
No tak, pohyb. Bože.
- Rychle. - Dejte je rychle na talíř.
Pět,
čtyři,
tři,
dva…
- Dobrá práce, všichni! - …jedna.
Bitva Rybí spižírny skončila.
- Výborně. - Skvělá práce.
- Tak jo.
Jsme v háji.
- Je to, jak to je. - Vedli jsme si dobře.
- Dobrá práce. - Dobrá práce.
- Jdeme domů. - Jste skvělí.
Oba týmy naservírovaly 100 talířů.
Využili jsme celých 200 minut, ale zvládli jsme to.
Byli dobří.
Prý použili korejskou rýži, ale zrna byla tak velká a nadýchaná.
Uvařili ji dobře, dokonale na risotto.
Ukázali, že mají talent.
Svým jídlem mě zmátli.
Nepoznal jsem, co to má být.
Přišlo mi, že možná postupovali příliš komplikovaně.
Členové mého týmu
jsou mi hodně podobní.
Letos už budu vařit 28 nebo 29 let,
ale přišlo mi to jako první den.
Bylo to tak stresující.
Připravili jsme polévku s halibutem a řasami na oslavu našich narozenin.
Říkám „polévka z mořských řas“,
ale berte to jako rybí chod západní kuchyně.
Nahoře jsou dušené hřebenatky a ředkve,
a pod nimi je něco mezi omáčkou a polévkou.
Prosím, zamíchejte si do ní platýsovce
a ochutnejte všechno dohromady.
Pro porotu jsme dnes připravili
risotto s rajčaty, což je italská klasika.
Ale marinováním chobotnice a pražmy v lilkové omáčce jü siang
jsme mu dali čínský nádech.
Nastal čas na ochutnávku.
- Většina začne s naším jídlem. - Nejdřív si dali polévku.
Skoro všichni začínají u nás.
Znáte ten zvuk při ochutnávání,
to cinkání skla a příborů?
Znělo to naprosto nemilosrdně.
Bílé lžičky prohrály první kolo,
takže by bylo ponižující, kdyby s Černými lžičkami prohrály znovu.
Byli jsme pod tlakem.
Na polévku z mořských řas je to moc nóbl.
Šéfkuchař Paik se noří do talíře.
Myslím, že naše jídlo víc odpovídá tématu.
Povedlo se nám to.
Dobrá práce.
V risottu cítím všechny suroviny.
Naše chutě jsou stejně silné jako jejich.
Naše chutě neprohrají.
Musím říct…
Mám obavy o texturu risotta.
- Chápeš? - Nebude jim to chutnat.
Ano, to je ten problém.
Všechno ostatní je v pořádku.
- Dnešní mládež to zná. - Že ano?
Už nějakou dobu sleduji ostatní porotce.
V restauraci si vždycky takhle stoupnu
a předstírám, že se protahuji, abych viděl na ostatní.
Jen se porozhlédnu.
- Poznáš to? - Ano.
Myslím, že je to správná předpověď.
V tom případě to bude těžké.
Ochutnávka skončila.
Nyní začne hlasování
pro týmovou výzvu Bitva Rybí spižírny.
Hlasování skončilo.
Nejlepší risotto s plody moře
jsem měl před dvěma lety v Neapoli.
Ale tohle bylo lepší.
Nejpůsobivější je,
kolik úsilí jste do něj vložili.
Říkal jsem si, proč to tak přehání.
Nicméně, odpověď mi dala textura.
Bylo přesně jako to v Itálii.
Ale všiml jsem si, že rýže je z Kjonggi-do, že?
Jak jste to dokázal?
Líbila se mi vůně surovin,
textura, využití a všechno ostatní.
I rýže byla perfektně uvařená.
Co se týče polévky,
její název byl tak svérázný,
že mě přiměl pochybovat, co je to vlastně za polévku.
Jakmile jsem ji uviděl, hned jsem věděl, že je to dílo Bílých lžiček.
Věděl jsem, že šéfkuchař Čchä
vytáhne skvělé chutě, přesně jak jsem si představoval.
Když jím výbornou polévku, dostanu chuť na rýži.
Chtěl jsem rýži i chleba, ale nic jsem k tomu nedostal.
Jedná se o vynalézavý způsob, jak nově interpretovat naši tradiční polévku.
Kdybychom dokázali připravovat více takovýchto jídel korejské kuchyně,
jsem si jistý,
že by je bez váhání chtěl ochutnat každý na světě.
Je čas vyhlásit výsledek
týmové výzvy Černých a Bílých lžiček, Bitvy Rybí spižírny.
Našim chutím věřím.
Teď se můžu jen modlit, abychom vyhráli.
Naše jídlo má výraznější chutě a je pro lidi přitažlivější.
Nejdřív odhalíme výsledek hlasování našich dvou porotců.
Odhalte prosím, který tým…
porotci vybrali.
Co myslíš?
Nevím.
Asi to dají Bílým lžičkám.
OBA POROTCI HLASOVALI PRO JISKRU Z ČERNÝCH LŽIČEK
- To mi stačí. - Oba porotci
hlasovali pro tým Černých lžiček.
To je síla.
- Musí to být výborné. - Mohli bychom vyhrát.
Ať se to obrátí.
Nevěděl jsem, co čekat.
Možná můj pokrm lidi neoslovil?
Nezbývalo mi než doufat,
že ostatním porotcům bude naše jídlo chutnat víc.
Nyní
prosím odhalte hlasy všech 100 porotců.
Dojde k další prohře?
Máme šanci?
Věřil jsem našim chutím.
Hlasů pro Bílé lžičky je víc. Nebo možná ne.
To jsme my, Černé lžičky.
- Vyhráli jsme. - Vyhráli jsme.
Momentálně má tým Jiskry z Černých lžiček 46 hlasů
a tým Čchä Hjon-soka z Bílých lžiček 46 hlasů.
Páni.
ZBÝVÁ JEN OSM HLASŮ
Který tým přežije
týmovou výzvu Bitva Rybí spižírny?
Bílé lžičky?
Tým Čchä Hjon-soka z Bílých lžiček, 54 hlasů.
Tým Jiskry z Černých lžiček, 46 hlasů.
Přežil celý tým Čchä Hjon-soka!
Byli jsme dobří.
- Skvělá práce. - Dobrá práce.
- Čekali jsme to. - Dobrá práce.
Ale hlasovali pro nás dva porotci.
- Ano. - To stačí.
- Dobrá práce. - Skvělá práce.
- Dobrá práce. - Dobrá práce.
- Skvělá práce. - Jako bychom se neustále
pohybovali mezi nebem a peklem.
Nejsou to šéfkuchaři, kteří se řídí příkazy ostatních.
To oni obvykle vedou své týmy.
Přesto se dnes ujali svých rolí,
a proto jsme vyhráli.
Naše jídlo mělo být jednodušší.
Chutě byly trochu složité.
Když jsem to ochutnal, říkal jsem si, že by mohli být v nevýhodě kvůli tomu,
čemu se říká „al dente“.
Obyčejným lidem by mohlo připadat,
že to není dost uvařené.
Rýže je tvrdší.
Osobně jsem ji považoval za perfektně uvařenou,
ale lidé mají jiné preference.
Když jsem slyšel, jak šéfkuchař Čchä pokrm vysvětluje,
věděl jsem, že pro korejský jazýček bude přijatelnější.
Zklamalo mě to.
RYBÍ SPIŽÍRNA
CELÝ TÝM ČCHÄ HJON-SOKA PŘEŽIL
PORAŽENÝ TÝM BITVY RYBÍ SPIŽÍRNY
PORAŽENÝ TÝM BITVY MASNÉ SPIŽÍRNY
Týmové bitvy bývají náročné.
Neukázala jsem ani miliontinu toho, co umím.
Byla to škoda. Ještě toho chci hodně uvařit.
Duel bych vyhrál.
Co je zase tohle?
Sakra.
To je ale strašidelné.
Děsivé.
To je šílené.
Co je zase tohle?
To vypadá děsivě.
Tohle je moje pracovní místo?
Soutěžící,
připravili jsme vám pódium,
kde můžete předvést svůj talent.
Vítejte v souboji útěchy.
SOUBOJ ÚTĚCHY
Už jsem to vzdal a myslel, že je po všem.
Ale ta jediná jiskra naděje mě zase rozpálila.
Nejsem na týmové výzvy stavěná.
Individuální výzvy zvládnu.
Nechte mě to ještě jednou naposled zkusit.
Máte před sebou spižírnu plnou surovin.
Proč je tahle větší?
Co je to?
To je šílené.
Bože, to je prostě šílené.
To je večerka?
Co je to?
Musím běžet.
Tohle ne.
Musím do toho dát všechno.
V tomhle souboji mě nikdo neporazí.
Je čas odhalit přeživší.
Souboj osmi nejlepších je Mise restaurace.
- Dnešními hosty… - Dobrý den.
- … je 20 streamerů mukbangu. - Panebože.
Jako v restauraci.
- Moc se těším. - Že?
- Mala čampong. - Dobře.
Dva na servis.
- Neuvěřitelné. - Je to moc dobré.
Hotovo? Tak to odneste.
Jsem v háji.
Do háje.
Překlad titulků: Kamila Králíková