Kjøttromkampen mellom de svarte og de hvite skjeene.
Avstemningen er over.
Kokk Anh, gi tilbakemelding.
I biffpannekakene
merket jeg at stilen til hver svart skje var integrert for å lage en helhet.
Det var interessant å oppdage stilene mens jeg smakte på retten.
Det var nydelig.
I de svarte skjeenes biffpannekaker
kjente jeg lukten av rød paprikaolje og noe syrlig.
Det føltes nesten som om de var pakket inn i naengchae.
Som du gjettet, brukte vi varm Sichuan-naengchae-saus.
Det var intensjonen vår at du skulle smake det.
-Dere lurte meg, da. -Ja, riktig.
Jeg hadde også et spørsmål om hong shao rou-en.
Det var interessant,
for jeg har aldri smakt den med potetmos før.
Jeg trodde ikke de ville passe sammen,
så jeg var overrasket over smaken dere fikk til.
Blandet dere hong shao rou-buljongen med potetene?
Vi lagde først en vestlig potetmos,
men syntes ikke den passet godt nok til det breserte svinekjøttet.
Én på teamet foreslo så å blande inn litt buljong.
Vi prøvde det, og det smakte godt,
så vi gjorde det fordi det var et godt valg.
Jeg tror dere tok de beste valgene med justeringene
dere tok underveis.
Jeg argumenterte for idéen fordi jeg visste det ville smake godt.
Takk og pris for at det var rett valg.
Jeg insisterte ikke på at vi skulle gå for idéen min.
Heldigvis var det han insisterte på det rette valget.
Først avslører vi hva de to dommerne stemte på.
Oss først?
Vennligst avslør hvem dommerne stemte på.
Hvorfor avslører dere det?
Dette er pinlig.
Kom igjen, svarte skjeer.
Det bør vises med resten.
DOMMER PAIK JONG-WON STEMTE PÅ HVITE SKJEERS TEAM CHO EUN-JU
Toppingen på pannekakene var god,
men smakene var for sterke, så jeg smakte ikke kjøttet.
Så jeg stemte på hong shao rou-en.
Tynnribben var godt tilberedt, og den hadde et eksotisk kick.
DOMMER ANH SUNG-JAE STEMTE PÅ SVARTE SKJEERS TEAM TRIPPELSTJERNE
De var veldig konsekvente
under matlagingsprosessen, helt til sluttresultatet.
De jobbet som et lag for å lage en god rett.
Resultatet til dommerne er én-én.
De er aldri enige om noe.
Nå,
vennligst avslør stemmene til alle 100 dommere.
Med en gang?
Herlighet.
-Det er nært. Vent, hva? -Jeg ser flere svarte stemmer.
-Ser ut som det er flere svarte stemmer. -Det er oss.
Du tuller.
Hva skjer?
Team Trippelstjerne har nå 45 stemmer,
og team Cho Eun-ju har 45 stemmer.
Det er helt jevnt.
10 STEMMER GJENSTÅR
Mener de dette?
Hvilket lag overlever kjøttrom-runden?
De svarte skjeenes team Trippelstjerne, 55 stemmer.
De hvite skjeenes team Cho Eun-ju, 45 stemmer.
Alle på team Trippelstjerne er videre!
Takk!
-Godt jobbet! -Takk!
-Jeg får tårer i øynene.
Jeg får frysninger.
De gråter.
Teamet som er videre, noen ord, takk.
Jeg er målløs.
Jeg felte ikke en eneste tåre da jeg slo den store Lu Chinglai.
Men det traff meg annerledes da vi fikk et godt resultat med samarbeid.
Dette er gledestårer.
Vi lagde en flott rett takket være fantastisk samarbeid
samt tillit til meg som leder.
Takk for at dere likte retten vår.
Om jeg bare hadde gjort en bedre jobb med å samle teamet.
Da de spurte om jeg ville bytte lag,
burde jeg ha tatt sjansen.
Helvete.
KJØTTROMMET
TEAM TRIPPELSTJERNE ALLE MEDLEMMENE ER VIDERE
Kampen om sjømatrommet.
De hvite skjeenes team Choi Hyun-seok
mot de svarte skjeenes team Kokk Spark.
Det blir det erfarne laget
mot det ukonvensjonelle laget.
Det er kokker med lenger karriere enn meg
som har laget mat hele livet.
Mer erfaring betyr større talent.
EDWARD LEE, KOKK I 31 ÅR VINNER AV IRON CHEF AMERICA 2010
NAM JEONG-SEOK, KOKK I 24 ÅR EKSPERT PÅ VEGETARRETTER
Det er to japanske kokker som er flinke med kniv.
Sjømat er enkelt for meg.
Jeg er flink med sjømat.
Jeg er selvsikker.
-Hvem skal være kjøkkensjef? -Det burde være deg, kokk Choi.
-Ja. -Du har mye erfaring.
Uansett hva det er, fikser du det.
Hvis vi taper, blir jeg skurken.
Idioten. Tullingen.
Jeg må ta fullt ansvar.
Til gjengjeld må jeg bestemme retningen som leder
og lede laget hele veien.
Jeg har en 19 år lang karriere, men er yngst.
Så se for dere resten.
Jeg la merke til at hvit skje-kokkene
i gjennomsnitt var rundt samme alder som foreldrene mine.
De er nok utslitte allerede,
så vi tar seieren og lar dem dra hjem.
Vi samlet det beste laget i dag.
Vi er som Avengers.
KOKK SPARK KOKK OG EIER AV "BISTRO SPARK"
Vi er alle unge og modige kokker.
NAPOLI MATFIA KOKK OG EIER AV "VIA TOLEDO PASTA BAR"
Og Gudinnen av kinesisk mat
er den eneste av oss som er spesialist på kinesisk mat.
Retten vår blir interessant.
Hvem burde være kjøkkensjef?
-Hva med den eldste? -Den mest erfarne.
Ok.
Vi må stole på hverandre og fokusere på rollen vår
for å lage en god rett.
Lagkampen mellom svarte og hvite skjeer
om sjømatrommet begynner nå.
La oss gjøre dette!
-Kom igjen! -Kom igjen!
Lykke til!
-La oss gjøre dette. -Ja!
-Gjør som jeg sier. -Ja, kokk!
La oss se her.
-Fisk er et must. -Helt klart.
-Jeg skriver ned idéene. -Greit.
Si hva dere er flinke med.
Retter dere kan når det gjelder fisk.
Det andre laget er allerede i bevegelse.
La oss skaffe fisk.
La oss skynde oss.
Se på den farten! Fortsett!
Bra.
Å nei, de tar alt.
Få ut alt!
-Ikke vær bekymret. Bare fokuser. -Greit.
-Ingen hast. -Nei.
Først skal jeg…
De tar alle kamskjellene. Jeg må ta noen.
-Jeg trenger kamskjell. -Nei, vent. Vent litt.
-Kamskjellene? -Ikke ennå.
-Det går bra. -Taktikken deres er å ta alt.
De fjerner alt.
-Som de burde. -Bokstavelig talt.
Det er ingen kamskjell igjen.
-De tok alle kamskjellene. -Hver eneste én.
-Tok de alt? -De tok alt.
Disse gamlingene spiller skittent.
La oss stable dem her.
Der borte.
Vi må vinne, men det er ikke nok ingredienser.
Skalldyr har en rikere smak enn fisk,
men vi telte, og det var ikke nok.
Jeg tror at evnen til å velge
gode ingredienser er noe av det viktigste som kokk.
Hva er viktigere enn kokken på kjøkkenet?
-Ingrediensene. -Akkurat.
Så vi henter ingrediensene først.
-Kokk, ta med alle kamskjellene. -Ok.
-Ok.
Kokk, ta 70 % av blåskjellene.
Og dere to
-tar sju olivenflyndrer. -sju.
-La oss begynne. Hent ingrediensene først. -Ok.
Vi tenkte det var en fordel
om vi hentet ingrediensene før vi planla oppskriften.
Kamskjell er mest allsidig.
-Du kan lage hva som helst. -Ja.
Det er ikke 100, så du må vel ta alle.
Det stemmer.
Det er for mye.
Hvorfor tar de så mye?
Greit.
Vent litt, kokk.
-Kokk? -Ok.
Greit.
-Er det blekksprut igjen? -La oss fokusere på én ingrediens.
-Ikke vær nervøs. -Én hovedingrediens.
De tok blåskjellene og kamskjellene, så vi kan ikke bruke dem.
Men vi kan bruke
-fisk og blekksprut. -Blekksprut.
-Den er så stor. -Det er en stor olivenflyndre.
Den veier nok rundt 3,5 kilo.
De tar all fisken også.
La oss velge fisk. Havkaruss?
-Havkaruss er bra. -La oss hente den.
-Havkaruss og blekksprut. -La oss velge rett først.
Faen i helvete, ok.
La oss gjøre som kjøkkensjefen sier.
Først henter vi havkaruss og blekksprut.
-Så tar vi det derfra. -Greit.
Greit.
Menn, bli med for å hente havkaruss.
Da ser jeg på saus.
Vi valgte ham som kjøkkensjef,
men han virket lett å overtale.
Jeg brydde meg ikke om at de hvite skjeene tok alle ingrediensene.
Vi kunne ta det som var igjen. Hvorfor bekymre seg for det de tok?
Jeg ville bare velge rett først.
Jeg må ta blekkspruten.
Det er en kurv bak deg. Her.
De svarte skjeene bruker havkaruss.
Valg av ingredienser betyr alt i denne runden.
Vi får rundt 20 stykker per fisk.
-Sju blir bra. -Sju?
Ja.
-Hvorfor… -Jeg klarer heller ikke å fange den.
Jeg har den.
Fanget du den?
Hvor mange har vi?
-Vi trenger én til. -Én til.
-Jeg har den. -Ok.
Ok.
-Ok. -Greit, la oss ta den med bort.
Alt i orden.
Ok.
Vi har åtte eller ni.
Vi må bare fokusere på å lage 100 porsjoner.
Ok, dette er bra.
Hvorfor fjernet han den?
-Sett ned ingrediensene og kom hit. -Vi må diskutere.
-Ja. -Det må vi.
Tok de ingrediensene før de bestemte seg for rett?
Det er en bra strategi.
-Dagens rett er… -Ja?
-Med tanke på historiefortelling -Ja.
-bør vi lage en koreansk rett. -Ok.
Lederens jobb er å bringe laget til seier.
Så jeg prøvde å komme med en oppskrift som kunne gi oss garantert suksess.
-Retten er sjøgressuppe med kveite. -Ok.
-Sjøgressuppe med kveite.
Kveite?
Det var flyndre.
SJØGRESSUPPE MED KVEITE MED FLYNDRE?
Jeg ble bekymret da jeg hørte hva vi skulle lage.
Men vi så hva som skjedde i første runde.
Sausen er myk. Svinekjøttet er mørt.
Det er ingen tekstur.
-Vi burde utnevne noen -Slutt å krangle.
til å fordele rollene og følge det.
-Det ser ikke bra ut. -De burde høre på lederen.
Vi bestemte oss for å høre på lederen, samme hva.
Vi gjorde det lederen sa.
-Først må vi forberede. -Ok.
Dere to er flinke med sashimi,
-så skjær opp flyndren. -Greit.
-Noen som kan blåskjell? -Jeg.
Flott, du fikser blåskjellene.
-Skal jeg rense kamskjell? -Ja, kamskjell.
Det er forberedelsene, så begynner vi å lage mat etterpå.
Vi kan diskutere her.
La oss ta ut disse først.
Skal vi fullføre diskusjonen først?
Høres bra ut.
-Kokk, la oss avslutte diskusjonen først. -Ja.
Vi har god tid.
Vi hentet ingrediensene uten å vite hva vi skulle lage.
Jeg sa: "La oss bestemme retten og legge en plan."
Saken er at de har tatt de fleste essensielle ingrediensene.
-De tok kamskjellene. -Jeg planla å bruke dem.
De tok alt, så de dolket oss i ryggen.
Vi må bruke det vi har nå
for å lage noe som er imponerende nok til å slå det de lager.
-Vi bør gjøre det vi er flinke til. -Enig.
-La oss gjøre det. -Ok.
Vi har tre italienske kokker her, så hva med risotto?
-Med blåskjell og blekksprut. -Greit.
-Risotto med blåskjell og blekksprut. -Jeg tenkte
på tomatbasert risotto med sjømat,
men med litt olje, som mala-chiliolje i kinesisk stil,
for å gi det en fyldig smak med et kick.
-Skriv det ned. Tomatbasert risotto. -Risotto laget med havkarussbuljong.
Jeg er ikke så sikker på risotto, siden…
De er i gang, men la oss fokusere.
Så dere synes risotto er et godt valg?
Jeg tenkte på en tørrere rett i kinesisk stil.
-Det er for kinesisk. -Ja.
-Vi trenger harmoni. -Risotto?
-Med sjømat. -Og tomatbase?
-Vi har erfaring med det. -Bestemmer vi oss for sausen,
er det ingen vei tilbake.
Vi bestemte oss for å utvikle retten underveis.
La oss teste dette.
-Fileter fisken, så tester vi. -Du tar det.
Du tar fisken, du tar blekkspruten.
-Jeg risotto. -Jeg tar blekkspruten.
-De andre ingrediensene… -Sausen?
-Vi bruker oljen. -Som en chiliolje.
La oss tenke på ingrediensene underveis.
Hva er det på menyen?
Det vi lager i dag, er sjøgressuppe med kveite.
-Sjøgressuppe? -Ja.
Vi lager sjøgressuppe med kveite til en forrett av fisk.
Er ikke det flyndre?
-Jo. -Jo.
Så ikke sjøgressuppe med flyndre?
Navnet på retten er ganske tilfeldig.
Ikke sant?
Jeg kom ned
fordi jeg var nysgjerrig og hørte "sjøgressuppe med kveite".
Det var ingen kveite,
så vi bytter den ut med olivenflyndre.
Kveite gir vanligvis en søtere buljong,
og flyndre smaker ganske kjedelig i forhold.
Men vi kan forbedre smaken med kamskjell og blåskjell.
Det kan gi sødme og fylde til kveiten.
Det er som å si: "Jeg vil ha øresneglegrøt,
men jeg har bare sjøsnegler, så jeg må klare meg med det."
Sa han sjøgressuppe?
-Ja. -Seriøst?
Han sa sjøgressuppe.
-Virkelig? -Ja.
Jeg lurer på hvordan det går.
-Dette vil suges opp kjapt, ikke sant? -Ja.
Hva er retten deres?
Vi skal lage risotto
toppet med kinesisk blekksprut og havkaruss.
Hvordan tilberedes fisken?
Vel,
det diskuterer vi fortsatt.
Vi forbereder den og så…
Har dere ikke bestemt dere?
Nei, vi tar det underveis.
Vi mistet mange av valgene våre
fra starten av.
Hvorfor det? Trodde dere ikke de ville ta alt?
Vi spilte vel ikke skittent nok.
Trengte du kamskjellene?
-Vel… -Det hadde vært fint å hatt noen.
Du må være frustrert.
Det kan man vel si.
Er tomatbase rett valg?
-Unnskyld? -Tomatbasen.
-Jeg tror det blir bra. -Ja?
Ok, men sausen på toppen
-er i kinesisk stil. -En sterk én.
Jeg tenkte mer på en mild risotto
og klebrig kinesisk saus på selve blekkspruten.
En klebrig kinesisk saus?
La oss snakke litt mer om det.
Det og doubanjiang.
Vi burde tenke på sausen mens vi tilbereder.
-Ok. -Til blekkspruten.
La oss forberede og koke dette først, så tenker vi på sausen.
-Kan du filetere fisken? -Ja, kokk.
-Fjern finnene også. -Greit.
Jeg vasker disse og gir dem til deg.
-Høres bra ut. -Jeg har allerede kuttet av hodene.
Greit.
Kokk Ahn må være flink til å håndtere fisk.
Han er en ekte mester, så han må ha utrolige ferdigheter.
Jeg er kokk innen sjømat og det japanske kjøkken, så jeg er flink med kniv.
Når jeg skjærer fisken på siden,
bruker jeg en teknikk som følger de naturlige lagene.
Jeg tok ansvaret med å forberede fisken under forbehandlingen.
Japanske kokker er noe annet.
Du kan se at han er på et annet nivå.
-Ja. -Ikke sant?
Herfra ser det ut som han skjærer kimchi.
Skulle ønske de tørket blodet.
Jøss, kokk Ahn er utrolig.
Han er så flink til å håndtere fisken.
Bare se på det.
Det er en grunn til at de valgte sjømat. De er veldig raske.
Han lukter på alle kamskjellene i tilfelle noen er dårlige.
Det har gått 40 minutter.
De er så raske med hendene.
La oss kun bruke de hvite delene av vårløken.
-Jeg gjør det med deg. -Ok.
Vårløk…
Her ja.
-Det er ikke nok. -Jeg vet det.
ETT SPISKAMMER PER LAG
Jeg vil ha mer fra den andre siden.
Har vi ikke nok vårløk?
Nei, vi har for få.
Jeg skal spørre dem.
Unnskyld meg.
Kan vi låne noen rester fra spiskammeret?
Hvilke?
Kan vi bruke vårløken deres?
Vi har ikke fått sjansen til å bestemme oss ennå.
-Hvorfor er han hos det andre laget? -Ikke sant?
Dere har allerede tatt all sjømaten.
Akkurat.
Hvor mange trenger du?
Alle dere ikke bruker.
Vi gir beskjed om en halvtime.
-Da kommer jeg tilbake. -Ja.
-Takk. -Greit.
Jeg ble litt overrasket.
Prøvde han å irritere oss?
Skal vi gi dem vårløken?
Aldri.
Vi har over ti kamskjell igjen etter å ha brukt det vi trenger.
Jeg kan tilby dem.
-Ti kamskjell? -Ja.
-La oss ta dem. -Jeg tar dem med.
-Ok. -Her.
Kan vi ta litt vårløk?
Greit.
-Si hvor mye dere trenger. -Greit.
Vi må mate hundre mennesker med ti kamskjell.
Det er latterlig.
Kamskjellene var ubrukelige for oss.
-Men vårløken… -Vi har kamskjell.
-Hvor mange trenger dere? -Vi trenger dem ikke.
-Vi trenger dem kanskje senere. -Vi trenger dem til garnityret.
Vi gir dere resten.
Litt til, takk.
-Én til. -Greit.
Ikke denne, en tynn en.
-Takk. -Greit.
Jeg ville sagt nei.
Hvor er kjøkkensjefen?
Hvorfor kommer han krypende tilbake?
Kan vi bruke vårløken deres?
Kan vi ta litt vårløk?
Hvorfor slutter han ikke å plage oss? Gå vekk!
-Er det vårløk til overs? -Trenger du mange?
Vi tar gjerne alt dere ikke bruker.
Jeg tar halvparten av vårløken til garnityr og gir ham resten.
-Takk. -Hva?
Vi kan ikke gi bort alt.
-Takk. Lykke til. -Takk.
Jeg fikk mer.
Alt handler om ingrediensene.
Kokk Choi tok så mange vårløk
at jeg måtte bruke gressløk i stedet.
Han tok all vårløken, så vi hadde ikke noen igjen.
Lurer på hvorfor han trenger så mange.
Jeg tror ikke det er til suppen.
Jeg tror kokk Choi…
-De må ha en hemmelig plan. -Ja.
Kanskje han ikke lager en koreansk rett.
Greit, rydd stasjonene og la oss samles.
-Ja, kokk. -Ja, kokk.
Gjør klar til å lage mat.
Forberedelsene er ferdige.
Vi har 142 minutter igjen.
Vi skal ta teste litt.
Først tar vi de tykke flyndrefiletene.
Vi steker noen på 80 grader, noen på 70 grader.
Så vi tar fire stykker og plasserer to hver
for å teste teksturen.
Det er viktig at de får en myk tekstur.
Det blir annerledes med mindre stykker.
-Sytti grader? -Ja.
Jeg tror 60 går, men la oss prøve.
Denne er mer krydret.
Den er mye mykere på 70.
Wok sjøgresset først,
-som med sjøgressuppe. -I sesamolje?
Kokk Lee er der for å ta seg av suppen.
Jeg tror ikke de lager noe forutsigbart.
Nei.
-Mr. Geni. -Ja?
Så vi salter fisken og tar chiliolje til slutt?
Ja, etter sashimien.
-Etter å ha skåret fisken? -Når vi anretter.
Vi bestemte oss for at det ville bli bra å skjære fisken som sashimi
og spre varm chiliolje over den.
Vi ville gi en vestlig rett et kinesisk preg.
Vi planla det store bildet på den måten,
for ellers føltes det ikke som om det var noe fremgang.
Legg de tynne skivene med fisk på risottoen,
dryss litt chiliolje på toppen, og stek fisken.
-Bare stek den litt. -Så chiliolje på toppen av risottoen?
Bare litt over fisken.
Så den er rå?
-I veldig tynne skiver? -Ja, som sashimi.
-Tynne skiver? -Ja.
Ok.
Og når det gjelder anretningen…
Vi legger risottoen i en rund form.
Så legger vi fire stykker sashimi på toppen,
tilsetter paprika og chiliolje.
-Vi har fortsatt blekksprut. -Ja, vi legger til det også.
-Et øyeblikk. La meg rydde opp. -Ok.
Jeg må gi klare instruksjoner mens vi lager mat.
-Han burde ikke blitt leder. -Unnskyld?
Feil person leder.
La oss bestemme oss for risotto-sausen.
Hvis vi lager en tomatbasert risotto,
hva trenger vi til det?
Hva du vil.
Du bestemmer om vi bruker hvitløk eller løk.
Kokk, kan jeg lage sausen til paprikaen
litt syrlig?
Ikke for mye syrlighet.
Ikke for mye syrlighet?
Tomaten er allerede syrlig.
-Vi trenger ikke så mye syrlighet. -Da reduserer jeg det.
-Kanskje gjøre den litt sterk. -Sterk?
Men litt syrlighet er bra.
Lederen bør ta kommandoen,
men jeg ser ikke det.
Kan dere gi meg idéer om hvordan man lager paprika-garnityr?
-Paprika-garnityr? -Ja.
Jeg synes vi skal marinere dem i salt og olivenolje.
-Ikke nok smak. -Bør de ikke varmes opp igjen?
Vi brakte individuelle retter sammen til én,
så jeg prøvde å få oss til å stole på hverandre.
Alle grupper har en leder, ja?
Og lederen burde veilede resten
om retningen de bør ta.
Vår har ikke bestemt seg for menyen.
Kokk. To stykker?
-To stykker? -Tre.
-Tre? -Ja.
-Så… -Tre stykker.
La oss se.
-Hvis jeg tar tre stykker, blir det tynt. -Ok.
-Dette er tre stykker. -Ok, bra.
-Er det ok? -Bra. Ok.
-Ok. -Greit.
-Ok, jeg har et spørsmål. -La oss prøve 60 grader.
-Ja? -Hvordan skal vi steke den?
Sauté i panne og én…
-Den er så liten. Den blir for mye stekt. -Litt.
-Én side. Bare én side. -Jeg vet det.
Uansett, vi har ikke 200. Det er kun én per tallerken.
-Det er kun ett stykke. -To stykker.
-Ja, men vi har ikke nok. -Akkurat.
-Vi trenger 200. -Sa jeg 150?
-Ja. -Å.
Du må skjære kamskjellene jevnt for å lage 150 stykker.
-150 stykker. -Så tre stykker hver.
To stykker betyr at vi trenger 200.
Kokk Choi hadde regnet feil.
Vi hadde ikke nok.
Jeg telte, og det var ikke nok.
Som jeg sa, lederen må ta ansvar.
Vi finner en måte å bruke alle på.
-La oss rydde opp inntil videre. -Ok.
-Vi trenger 55 for 150. -Vi må kutte dem.
Kanskje dele dem i to eller noe.
Først…
Hvis du deler den i to, blir den for stekt.
Vi må bare steke én side av disse veldig fort.
Kanskje steke i to eller tre sekunder.
-Ok. -Ok?
-Ja. -Ja.
La oss se hvordan den er stekt.
Det er så tynt.
Samarbeidet var godt.
Men ingen utfordret smaken på retten.
Kamskjellet var skåret for tynt.
Alt lagde vi på veldig delikat, veldig lett vis.
Dampet fisk, tynne skiver kamskjell, veldig rask steking.
Jeg syntes smaken var for kjedelig.
-Er det ikke for smakløst? -Unnskyld?
-Er det ikke for smakløst? -Vi krydrer senere.
Ok.
Kan jeg gi deg en idé?
Ja, en idé?
-Kan denne frityrstekes? -Nei.
OLIVENFLYNDRE
Og så dampe kamskjellene.
-Nei. -Bytt dem.
Den vil steke veldig fort.
-For fort. -Stol på meg.
Stol på meg.
Men han sa: "Ja, jeg er sikker."
Så jeg sa: "Ok. Du er lederen, jeg stoler på deg."
Når du gir noen ledelsen, må du stole på lederen.
Noen ganger er ledere for sta, det skjer.
Men det er greit, for du må stole på lederen.
Det andre laget skjærer fortsatt havkarussen.
Havkaruss er mye fetere enn olivenflyndre,
så vi tenkte det passet bedre til retten vår.
Retten vår måtte smake nydelig.
Vi skar den rå fisken i tynne skiver
og småkokte den litt i kinesisk olje.
Jeg hadde ansvaret for å lage den kinesiske oljen.
Jeg brukte stjerneanis og la jiao jiang
for å lage chiliolje som umiddelbart kunne identifiseres som kinesisk.
Det er god chiliolje.
Buljongen er det viktigste med risotto.
Jeg lagde buljongen av grønnsaker, havkarusshoder
og saften fra kamskjell og blåskjell for å gjøre den perfekt.
Jeg skar blekkspruten i store biter
og brukte trykkoker for å gjøre den så mør som mulig.
Hundre porsjoner risotto?
Det blir vanskelig.
Burde de ikke starte?
Vi må finne ut hvor mye vi trenger.
Tjue gram ris for én porsjon?
Det er to kilo totalt.
-Det stemmer. -Så to kilo?
To kilo?
Jeg er ikke så sikker på det.
Klarer de det?
De må koke alt
og gjør alt klart med minst en time igjen.
Vent litt.
Burde vi ikke begynne å lage risottoen?
Må vi ikke begynne på risottoen?
-Det tar bare 20 minutter. -Tar det ikke lang tid?
-Unnskyld? -Trenger kun 20 minutter.
Er du sikker på at du kan lage 100 porsjoner på 20 minutter?
Ja, det er nok.
For to kilo?
Jeg forstår ikke.
-Jeg har aldri laget det, så vet ikke. -Ikke jeg heller.
De har aldri laget risotto sånn før,
så de virket ganske engstelige.
Anretter vi risen for tidlig,
kan den bli overkokt eller for kald, eller den kan bli for tykk.
Så jeg holdt mitt eget tempo.
Jeg er usikker på dette.
Risottoen? Hvorfor?
Jeg er veldig bekymret.
Ikke vær redd.
Jeg kan ikke se på.
Jeg bare…
Beklager at jeg forstyrrer igjen, men vi er ferdige om den ikke er kokt.
-Du får det gjort, ikke sant? -Ja.
-Jeg trenger ikke å spørre igjen? -Nei, det går bra.
Når skal vi anrette?
-Når det er 50 minutter igjen. -Femti?
-Greit. -Høres bra ut.
-Vi har 40 minutter igjen. -Ok.
Førti minutter til vi begynner å anrette.
Jeg er nervøs for risottoen. Sikker på at det går bra?
-Jeg har begynt å koke den. -Har du?
Vi har ingenting uten risottoen.
Begynner du nå?
Jeg har begynt.
Det er for tidlig.
Vi skulle være ferdige når det var 50 minutter igjen.
Nei, da begynner vi å koke.
Da har vi kun en halvtime på å anrette.
Vi ble enige om å anrette når det var 50 minutter igjen.
Men begynne å koke da?
Det går ikke.
Skal jeg bare lage én?
Bare lag én inntil videre
-og kok resten sakte. -Ok.
Vi kan kontrollere tempoet.
Jeg tror
det er bedre å bli tidlig ferdig enn å skynde seg.
Vi kan kun få gjort resten når risottoen er ferdig.
-Det er ikke nok tid. -Skal jeg gjøre det?
-Risottoen er avgjørende for timingen. -Lager jeg én for å teste?
Ikke for å teste, for å servere.
La oss se hvor lang tid det tar.
Vi må begynne å anrette snart.
Jeg begynte å heve stemmen.
Når man lager mat,
endrer retten seg mye for hvert sekund som går,
ikke for hvert minutt.
Jeg spurte når det var ferdig,
og han ga meg ikke et klart svar.
Det var frustrerende.
Til mitt forsvar ba en kokk meg begynne nå,
mens en annen sa at det var for tidlig.
Om noen hadde gitt spesifikk ordre om når jeg skulle begynne,
hadde jeg hørt på dem.
Men ingen tok ledelsen,
så jeg visste ikke hvem jeg skulle høre på.
Jeg var sikker på at timingen var riktig, så jeg valgte å stole på meg selv.
Ok.
Der.
Jeg lurer på hvordan de anretter sjøgressuppen.
Vi gikk for sjøgressuppe,
men tolket den tradisjonelle koreanske smaken på nytt.
Oppskriften trengte en justering av vanlig sjøgressuppe.
Vi måtte tilberede den annerledes.
De maler sjøgresset.
Er det sjøgress de maler?
FERSK FLØTE
Ok.
Fersk fløte i en suppe med malt sjøgress som er wokket i perillaolje?
Fersk fløte gjør den glattere
og gjør den alt i alt varmere.
Stilen jeg går for
er "uvant kjennskap".
En smak du ikke kan sette fingeren på, men som smaker kjent.
Greit. Fem fulle øser.
Fem?
-Og ha det på hver tallerken. -Greit.
Omtrent så mye.
Dette burde holde.
-Så det er sausen, ikke sant? -Ja.
Med andre ord, sjøgressuppe.
Det blir en kjent smak med en helt annen tekstur.
Jeg elsker tanken på å kombinere koreansk og vestlig mat.
Vi har 70 minutter igjen.
Vi er nesten ferdige.
Ok.
Vi skjærer de bløte reddikene i sirkler for å lage garnityr
med kamskjellene.
Kamskjell, reddik, kamskjell, reddik. Fire stykker i den rekkefølgen.
Og de frityrstekte vårløkbitene.
Legg de sprø bitene oppå.
Disse allerede gode kokkene jobbet godt sammen,
så samarbeidet gikk bra.
Det er 200, ikke sant?
Jeg tror det. La meg telle.
Gourmetmat er så mye arbeid.
La oss rydde opp og begynne å anrette.
Vi har god tid.
-Vi har 57 minutter igjen. -Vi må starte på 50.
Ja.
-Fisken er ferdig. -Ok.
-Skal vi anrette én nå? -Greit.
Er blekksprutene klare?
-De marinerte blekksprutene. -Unnskyld?
-De marinerte blekksprutene? -Ingen er klare.
Jeg lager noen nå.
Jeg tar blekkspruten. Kan du lage én porsjon av fisken?
Alt er klart.
-Kan jeg bruke denne? -Greit.
Vi bør spre fisken mens den er varm.
Og la oss marinere blekksprut
og paprika separat,
legge det i en skål og anrette det samtidig.
-Blekksprut først, så paprika. -Hvor?
Overalt, jevnt.
-Blekksprut og basilikum. -Her.
Jeg er litt bekymret for at risottoen ikke blir kokt til rett tid.
Hva om vi steker fisken helt?
Bare en tanke.
-Det er for sent å steke den nå. -Ja?
Det går bra nå, men siden fisken er saltet,
kan vi legge den i en varm panne.
-Den er så tynn. Den går i stykker. -Da kan vi…
-Jeg tror ikke det. -Jo.
Den var allerede løs da jeg skar den opp.
Jeg vet jeg ikke burde, men jeg ble irritert.
Vi måtte fortsette, men det stoppet opp.
Jeg syntes ikke samarbeidet var så godt.
Det er vanskelig å ta hensyn til alles meninger, men vi måtte
stole på hverandre for å få et godt resultat.
Det er ikke lett.
Det hadde smakt bedre om det var stekt mer.
La oss brenne det, da.
-Hva med å brenne det? -Brenn det.
-Hvor er gassbrenneren? -Den bør være her.
De burde begynne å anrette.
Her?
Ok.
De gjør seg klare til å anrette.
-Dette er bedre, ja? -Ja.
-Vi bruker denne til å helle. -Ok.
Tre.
-Den breden siden opp. -Bredere side opp, i midten?
-Hjelp oss med dette. -Ok.
Fire stykker.
Jeg skal forklare at de må spise det sammen.
Jeg vil smake sjøgressuppen.
Kjære vene, de tilbereder fortsatt.
Risottoens mester.
Lagde han ikke risotto i forrige kamp også?
Jeg har laget lignende porsjoner før da jeg jobbet i Napoli.
Jeg var trygg på risottoen,
og jeg visste at konsistensen ville være perfekt når dommerne smakte på det.
Napoli Matfia har den vanskeligste oppgaven.
Helvete, det er tungt.
Jeg er så utslitt.
Vi hadde laget mat i tre timer på det tidspunktet.
Under mantecare-fasen,
når du gjør risottoen kremete gjennom emulsjon,
måtte jeg blande ti kilo nøye, men det var tøft, for jeg var utslitt.
Jeg presset meg til det ytterste.
Risottoen er ferdig.
Noen må spre den.
Én bør legge det på tallerkenen, og én bør spre det.
-Sørg for at porsjonene matcher. -Ser bra ut.
Vi har tid. Ikke stress.
Bra, det ser bra ut.
Brenner vi den på enden?
-Kun på fisken. -Ok.
Han brenner den. Det er et ildshow.
Ok, kom igjen.
Vi må tenke på tiden det tar å flytte dem.
Ok.
Legger jeg blekkspruten sånn?
Ja, jevnt.
Anretningen er på et annet nivå.
-La oss rive dem i mindre biter. -Ok.
Skal vi drysse på røkt paprika eller noe?
-Nei, vi gjør det enkelt. -Greit.
-Hva med litt mer dill? -Bare litt.
Anretningen til de svarte skjeene er veldig prangende.
Vi har 25 minutter igjen.
Kan du ta dem med bort?
-Saus, kokk Lee. -Ok.
-Ta det oppå. -Sausen.
Vi har mer enn nok tid.
Det ser fint ut.
Jeg vet ikke om de blir ferdige i tide.
Vi må skyve bort en rad.
-Skyv den tilbake. -La oss bli ferdige først.
-Bli ferdig med disse. -Ok.
-Kommer vi tilbake? -Tørk tallerkenene.
Vi må skynde oss. Er dette alt?
Mindre søl, takk.
Det tar bare lenger tid å tørke.
Vi må skynde oss.
Vi har kun anrettet én runde risotto.
-Skal vi ta med disse? -Ja.
-Kan du hjelpe meg å flytte dem? -Ja.
Herlighet, de setter dem frem.
ANTALL FERDIGE TALLERKENER
Når blir de ferdige?
De er i trøbbel.
Dere har ti minutter igjen.
-Anrett risottoen, takk. -Er disse klare?
Jeg må toppe den med dill. Anrett risottoen.
Her er siste runde med risotto.
De kjemper mot klokken.
Vi har dårlig tid.
-Er det all sausen? -Jeg tror det.
TEAM CHOI HYUN-SEOK: ANRETNING FERDIG
Er det mer basilikum?
De andre er ferdige.
Det er basilikum som ikke er hakket.
Paprika.
Fem minutter igjen.
Hvordan skal de klare det?
Har de rett antall?
-Jeg må gjøre det først. -Vi må gå nå.
Dere har ett minutt igjen.
De kommer med dem.
Kom igjen, gå nå. Herlighet.
-Skynd dere. -Anrett dem fort, nå.
Fem,
fire,
tre,
to,
-Godt jobbet, alle sammen! -én.
Kampen om sjømatrommet er over.
-Bra jobbet. -Godt jobbet.
-Greit.
Vi er ferdige.
-Sånn er det bare. -Vi klarte oss bra.
-Bra jobbet. -Godt jobbet.
-La oss dra hjem. -Bra jobbet.
Begge lagene har 100 tallerkener.
Vi brukte opp alle 200 minuttene, men vi klarte det til slutt.
De var gode.
Jeg hørte de lagde det med koreansk ris, men risen var så stor og fyldig.
Det var tilberedt veldig bra, perfekt til risotto.
De beviste at de hadde talent.
Deres rett forvirret meg.
Jeg så ikke hva det skulle være.
Jeg tenkte at de kanskje hadde gjort det for komplisert.
De andre på laget
er som meg selv.
Jeg er 28 eller 29 år inn i min kulinariske karriere i år,
men det føltes som min første dag i dag.
Det var veldig nervepirrende.
Så vi lagde sjøgressuppe med kveite som om vi feiret bursdagen vår.
Jeg sier "sjøgressuppe",
men tenk på det som en fiskerett fra det vestlige kjøkken.
Vi har breserte kamskjell og reddiker på toppen,
og under er det noe mellom saus og suppe.
Så vennligst bland olivenflyndren med det
og spis alt dere ser sammen.
Retten vi lagde til de 100 dommerne i dag
er en tomatbasert risotto, en italiensk klassiker.
Men vi lagde den i kinesisk stil ved å marinere blekkspruten
og havkarussen i en yu xiang-aubergine-saus.
Det er på tide å begynne å smake.
-De fleste spiser vår først. -De gikk for suppen først.
Nesten alle begynner med vår.
Du vet lyden når de smaker,
klirringen av glass og bestikk?
Den hørtes nådeløs ut.
De hvite skjeene tapte første runde,
så det ville vært flaut å tape mot de svarte skjeene igjen.
Det var mye press.
Dette er for fancy til å være sjøgressuppe.
Kokk Paik graver i skålen sin.
Jeg synes vi lagde en rett som passer temaet bedre.
Vi yter den rettferdighet.
Bra jobbet.
Jeg kan smake alle ingrediensene i risottoen.
Vi har like sterke smaker som dem.
Vi taper ikke på smak.
Jeg må si…
Jeg er bekymret for teksturen til risottoen.
-Skjønner du? -At de ikke liker det?
Ja, det er problemet.
Alt annet er bra.
-Unge nå til dags vet det nok. -Ikke sant?
Jeg har observert de andre dommerne en stund.
Jeg står alltid sånn på restauranter
og later som jeg strekker meg for å se andre spise.
Bare for å ta en rask titt.
-Hjelper det? -Ja.
Jeg tror jeg spådde riktig.
Det blir tøft om det skjer.
Smakingen er over.
Nå er det på tide å avgi stemme
til kampen om sjømatrommet.
Avstemningen er over.
Den beste sjømatrisottoen jeg har smakt,
var i Napoli for to år siden.
Men denne var bedre.
Det mest imponerende
var at du la så mye arbeid i risottoen.
Jeg så på deg og tenkte: "Hvorfor overdriver han?"
Men jeg kan se på teksturen at det var verdt det.
Det er akkurat som i Italia.
Men det er lokal ris fra Gyeonggi-do, ikke sant?
Hvordan fikk du til det?
Jeg elsket aromaen av ingrediensene,
samt teksturen, bruken og alt annet.
Risen var også perfekt kokt.
Angående sjøgressuppen
var navnet så spesielt
at jeg lurte på hva slags sjøgressuppe det var.
Og da jeg så den, visste jeg med en gang at de hvite skjeene sto bak.
Jeg visste at kokk Choi
ville få frem gode smaker, akkurat som jeg så for meg.
Når jeg spiser en god suppe, får jeg lyst på ris.
Jeg ville ha ris og brød, men det var ikke noe.
Det er en oppfinnsom måte å tolke tradisjonell sjøgressuppe på.
Hvis vi kunne lage mer koreansk mat på denne måten,
er jeg sikker på at alle i verden
ville prøvd det uten å nøle.
Det er på tide å avsløre resultatet
til kampen om sjømatrommet.
Jeg er trygg på smakene våre.
Det eneste jeg kan gjøre nå, er å be om at vi vinner.
Vår har sterkere smak som er mer tiltalende for folk.
Først avslører vi hva de to dommerne stemte på.
Vennligst avslør hvilket lag…
…dommerne stemte på.
Hva tror du?
Jeg vet ikke.
Jeg tror de stemmer på de hvite skjeene.
BEGGE DOMMERNE STEMTE PÅ SVARTE SKJEERS TEAM KOKK SPARK
-Det er alt jeg trenger. -Begge dommerne
stemte på de svarte skjeene.
Dette er tøft.
-Det smaker nok nydelig. -Jeg tror vi kan vinne.
La det være en vri.
Jeg visste ikke hva jeg kunne forvente.
Kanskje retten min ikke snakket til folk?
Jeg kunne ikke gjøre annet
enn å håpe at de andre dommerne likte retten min bedre.
Nå,
vennligst avslør stemmene til alle de 100 dommerne.
Blir det flere overraskelser?
Har vi en sjanse?
Jeg var trygg på smakene.
Flere stemmer på de hvite. Eller kanskje ikke.
Det er oss.
-Vi vant. -Vi vant.
Svarte skjeers team Kokk Spark har nå 46 stemmer,
og hvite skjeers team Choi Hyun-seok har 46 stemmer.
Jøss.
KUN 8 STEMMER IGJEN
Så,
hvem overlever sjømatrom-runden?
De hvite skjeene?
Hvite skjeers team Choi Hyun-seok, 54 stemmer.
Svarte skjeers team Kokk Spark, 46 stemmer.
Alle på team Choi Hyun-seok er videre!
Vi klarte oss bra.
-Godt jobbet. -Bra jobbet.
-Vi så det komme. -Godt jobbet.
Men dommerne stemte på oss.
-Ja. -Det er nok.
-Bra jobbet. -Godt jobbet.
-Godt jobbet.
-Det beveget seg konstant
mellom himmel og helvete.
Dette er ikke kokker som følger andres ordre.
Det er de som vanligvis leder.
Men de utførte rollen sin i dag,
og jeg tror det er derfor vi vant.
Retten vår burde vært enklere.
Jeg tror smakene var litt kompliserte.
Da jeg smakte på den, tenkte jeg det kunne være et problem
at den var det vi kaller "al dente".
For vanlige folk
kan det føles som den ikke er stekt nok.
Risen er litt hard.
Personlig syntes jeg den var perfekt kokt,
men folk har forskjellige preferanser.
Da jeg hørte kokk Choi forklare retten sin,
visste jeg den ville være mer tiltalende for den koreanske gane.
Jeg var selvsagt skuffet.
SJØMATROMMET
TEAM CHOI HYUN-SEOK ALLE MEDLEMMENE ER VIDERE
LAGET SOM TAPTE KAMPEN OM SJØMATROMMET
LAGET SOM TAPTE KAMPEN OM KJØTTROMMET
Lagkamper er vanligvis utfordrende.
Jeg har ikke vist en milliondel av det jeg kan ennå.
Det var synd. Det er fortsatt mye mer jeg vil lage.
Jeg hadde vunnet individuell kamp.
Hva er dette?
Å, faen.
Se så skummelt det er.
Skummelt.
Dette er sprøtt.
Hva er dette?
Det ser skremmende ut.
Er dette stasjonen min?
Deltakere,
vi har forberedt en scene
der dere kan vise frem de individuelle talentene deres.
Velkommen til trøstekampen.
TRØSTEKAMP
Jeg hadde gitt opp. Jeg trodde det var over.
Men det lille håpet gjorde meg ivrig igjen.
Jeg er ikke laget for lagutfordringer.
Individuell utfordring liker jeg.
La meg gjøre mitt beste en siste gang.
Foran dere er det et rom med ingredienser.
Hvorfor er dette større?
Hva er det?
Dette er galskap.
Herlighet, dette er galskap.
En dagligvarebutikk?
Hva er det?
Jeg må løpe.
Ikke dette.
Jeg må gi alt.
Ingen kan slå meg i denne kampen.
Vi skal nå avsløre hvem som er videre.
Topp åtte-konkurransen er Restaurantmisjonen.
-Dagens gjester -Hallo.
-er 20 mukbang-skapere. -Herregud.
Det er som en restaurant.
-Jeg gleder meg. -Ja.
-Mala jjamppong. -Greit.
To på vei.
-Utrolig. -Det er så godt.
Er den ferdig? Ta den ut, da.
Jeg er ferdig.
Å, faen.
Tekst: Arnfinn Vassbø