‏קרב קבוצות הכפות השחורות והלבנות, ‏סבב חדר הבשר.
‏ההצבעה הסתיימה.
‏השף אן, אנא העבר את המשוב שלך.
‏בג'און הבקר,
‏הבחנתי שהסגנון של כל שף כף שחורה ‏שולב כדי להכין מנה שלמה.
‏נהניתי לגלות את הסגנונות של כל אחד מכם ‏בזמן שטעמתי את המנה.
‏זה היה טעים מאוד.
‏בג'און הבקר של קבוצת הכפות השחורות,
‏הרחתי שמן פלפל צ'ילי ומשהו פיקנטי.
‏הרגשתי כמעט ‏כאילו אני אוכל אותן עטופות בנאנגצ'ה.
‏כפי שניחשת, ‏אכן השתמשנו ברוטב נאנגצ'ה סצ'ואן חם.
‏מה שטעמת שם היה בדיוק מה שהתכוונו.
‏עבדתם עליי כהוגן. ‏-כן, נכון.
‏יש לי גם שאלה על ההונג שאו רו.
‏זה מעניין,
‏כי מעולם לא אכלתי את זה ‏עם מחית תפוחי אדמה.
‏לא חשבתי שהם ישתלבו היטב,
‏אז הופתעתי מהטעם שהצלחתם להשיג.
‏האם ערבבתם את ציר ההונג שאו רו ‏עם תפוחי האדמה?
‏קודם הכנו מחית בסגנון מערבי,
‏אבל חשבנו שזה לא מספיק הרמוני ‏עם בשר החזיר הצלוי.
‏ואז חבר הקבוצה שלנו הציע לערבב עם ציר.
‏ניסינו את זה וזה היה טעים מאוד,
‏אז המשכנו בידיעה שזו בחירה טובה.
‏אני חושב שקיבלתם את ההחלטות הטובות ביותר ‏בזמן שעשיתם התאמות
‏לכל אורך הדרך.
‏דחפתי את הרעיון ‏כי הייתי בטוח שזה יהיה טעים.
‏תודה לאל שזו הייתה הבחירה הנכונה.
‏לא התעקשתי ללכת על הרעיון שלי.
‏למרבה המזל, ‏מה שהוא התעקש עליו בסוף היה הבחירה הנכונה.
‏ראשית, נחשוף את תוצאות הצבעת שני השופטים.
‏שלנו קודם?
‏אנא חשפו את הקבוצה שכל שופט בחר.
‏למה שתחשפו את זה?
‏זה מביך.
‏בבקשה שיהיו הכפות השחורות.
‏זה צריך להיספר עם הקולות האחרים.
‏- השופט פאיק ג'ונג־וון ‏הצביע לקבוצת הכפות הלבנות צ'ו און־ג'ו -
‏התוספות השונות לג'און הבקר היו טובות,
‏אבל הטעמים היו חזקים מדי ‏ולא יכולתי להרגיש את הבשר באותה מידה.
‏אז הצבעתי להונג שאו רו.
‏בשר בטן החזיר בושל היטב ‏והייתה לו פיקנטיות אקזוטית.
‏- השופט אן סונג־ג'ה ‏הצביע לקבוצת הכפות השחורות כוכב משולש -
‏הם היו עקביים מאוד
‏החל בתהליך הבישול שלהם ועד לתוצאה הסופית.
‏הם השתמשו בעבודת הצוות שלהם ‏כדי להכין מנה טעימה.
‏תוצאות ההצבעה של השופטים הן אחת־אחת.
‏הם אף פעם לא מסכימים על מנה.
‏עכשיו,
‏אנא חשפו את הצבעותיהם של כל 100 השופטים.
‏עכשיו?
‏אלוהים.
‏זה קרוב. רגע, מה? ‏-אני רואה יותר קולות לכפות השחורות.
‏נראה שיש יותר קולות לכפות השחורות. ‏-אלה אנחנו.
‏אין מצב.
‏מה קורה?
‏כרגע, לקבוצת כוכב משולש יש 45 קולות,
‏ולקבוצת צ'ו און־ג'ו יש 45 קולות.
‏התחרות צמודה.
‏- נותרו עשרה קולות -
‏ברצינות?
‏מי תהיה הקבוצה השורדת בסבב חדר הבשר?
‏קבוצת הכפות השחורות כוכב משולש, 55 קולות.
‏קבוצת הכפות הלבנות צ'ו און־ג'ו, 45 קולות.
‏כל חברי קבוצת כוכב משולש שרדו!
‏תודה!
‏עבודה נהדרת! ‏-תודה!
‏תודה! ‏-אני דומעת.
‏יש לי צמרמורת.
‏הם בוכים.
‏הקבוצה השורדת, שתפו בבקשה בכמה מילים.
‏אין לי מילים.
‏לא הזלתי דמעה אחת ‏כשניצחתי את לו צ'ינגלאי הדגול.
‏אבל העובדה שקיבלנו תוצאה נהדרת ‏אחרי שעבדנו יחד השפיעה עליי אחרת.
‏אלה באמת דמעות של אושר.
‏הצלחנו להכין מנה נהדרת ‏בזכות עבודת הצוות הנפלאה שלנו
‏והאמון של כולם במנהיגות שלי.
‏תודה לכולכם שנהניתם מהמנה שלנו.
‏אילו רק עשיתי עבודה טובה יותר ‏באיחוד הקבוצה שלי.
‏כשהם שאלו אם אני רוצה לעבור קבוצה,
‏הייתי צריך להסתכן.
‏לעזאזל.
‏- חדר הבשר -
‏- קבוצת כוכב משולש ‏כל החברים שורדים -
‏קרב קבוצות הכפות השחורות והלבנות, ‏סבב חדר פירות הים.
‏קבוצת הכפות הלבנות צ'וי היון־סוק
‏נגד קבוצת הכפות השחורות שף ספארק.
‏זה יהיה קרב הקבוצה המנוסה
‏נגד הקבוצה הלא שגרתית.
‏יש שפים עם קריירות ארוכות משלי
‏שבישלו כל חייהם.
‏יותר ניסיון משמעו יותר כישרון.
‏- אדוארד לי, 31 שנות ותק ‏זוכה איירון שף אמריקה 2010 -
‏- נאם ג'ונג־סוק, 24 שנות ותק ‏שף מוביל של מנות צמחוניות -
‏יש שני שפי מטבח יפני ‏שהם מדהימים עם סכינים.
‏קל לי להכין מנות פירות ים.
‏אני טוב מאוד עם פירות ים.
‏אני מרגיש בטוח בעצמי.
‏מי צריך להיות השף הראשי? ‏-אתה, השף צ'וי.
‏אתה. ‏-יש לך הרבה ניסיון.
‏מה שזה לא יהיה, אתה תסתדר.
‏אם נפסיד, אז אני האיש הרע.
‏האידיוט. הטמבל.
‏אצטרך לקחת אחריות מלאה.
‏בתמורה, כמנהיג אצטרך לקבוע את מסלולנו
‏ולהוביל את הקבוצה עד הסוף.
‏יש לי קריירה של 19 שנה, ‏אבל אני הכי צעיר בקבוצה.
‏אז תדמיינו את האחרים.
‏שמתי לב ששפי הכפות הלבנות
‏היו כמעט בגיל של הוריי בממוצע.
‏אני בטוח שהם מותשים,
‏אז ננצח וניתן להם ללכת הביתה.
‏אספנו את הקבוצה הכי טובה היום.
‏אם יורשה לי לומר, אנחנו כמו הנוקמים.
‏- שף ספארק ‏שף־בעלים של "ביסטרו ספארק" -
‏כולנו שפים צעירים ונועזים.
‏- נאפולי מאטפיה ‏שף־בעלים של "ויה טולדו פסטה בר" -
‏ואלת המטבח הסיני
‏מתמחה במטבח סיני, שכל השאר לא מתמחים בו.
‏המנה שלנו תהיה מעניינת.
‏מי צריך להיות השף הראשי של חמשתנו?
‏מה עם המבוגר ביותר? ‏-המנוסה ביותר.
‏בסדר.
‏נצטרך לסמוך זה על זה ולהתמקד בתפקידים שלנו
‏כדי להתקדם עם המנה שלנו.
‏קרב קבוצות הכפות השחורות והלבנות,
‏סבב חדר פירות הים מתחיל עכשיו.
‏בואו נעשה את זה!
‏קדימה! ‏-קדימה!
‏בהצלחה!
‏בואו נעשה את זה. ‏-כן!
‏תעשו כמוני, בבקשה. ‏-כן, שף!
‏בואו נראה.
‏חובה להשתמש בדגים. ‏-ברור.
‏פשוט אכתוב כל רעיון שיש לנו. ‏-ברור.
‏תגידו לי במה אתם טובים.
‏כל מנה שעולה לכם לראש הקשורה לדגים.
‏הקבוצה השנייה כבר בתנועה.
‏בואו נשיג דגים.
‏בואו נמהר.
‏תראו את המהירות הזאת! תמשיכו!
‏יפה.
‏אוי לא, הם לוקחים הכול.
‏קחו הכול!
‏אל תדאגו. פשוט תישארו ממוקדים. ‏-כן.
‏לא צריך למהר. ‏-כן.
‏קודם כול, אני…
‏הם אוגרים את הצדפות. אני צריך לקחת קצת.
‏אני צריך את הצדפות. ‏-לא, רגע. רק רגע.
‏הצדפות המתולמות? ‏-עוד לא.
‏זה בסדר. ‏-הטקטיקה שלהם היא פשוט לקחת הכול.
‏הם גורפים הכול.
‏כמו שצריך. ‏-ממש.
‏לא נשארו עוד צדפות לקבוצת הכפות השחורות.
‏הם לקחו את כל הצדפות המתולמות. ‏-את כולן.
‏הם לקחו הכול? ‏-הם לקחו הכול.
‏הזקנים האלה משחקים מלוכלך.
‏בואו נערום אותן כאן.
‏שם.
‏אנחנו חייבים לנצח, אבל אין מספיק מרכיבים.
‏לרכיכות יש טעם עשיר יותר משל דגים,
‏אבל ספרנו ולא היה מספיק.
‏אני מאמין שהיכולת לבחור
‏ולקחת מרכיבים טובים ‏עומדת מאחורי חלק גדול מיכולתו של שף.
‏מה יותר חשוב מהשף במטבח?
‏המרכיבים. ‏-נכון.
‏אז נביא את המרכיבים קודם.
‏שף, תביא את כל הצדפות המתולמות שיש שם. ‏-בסדר.
‏בסדר. ‏-בסדר.
‏שף, אתה תביא 70 אחוז מהמולים.
‏ושניכם,
‏קחו שבעה דגי פיונית. ‏-שבעה.
‏נתחיל. תביאו את המרכיבים קודם. ‏-בסדר.
‏חשבנו שזה יהיה יתרון
‏להשיג את המרכיבים קודם וליצור מהם מתכון.
‏צדפות מתולמות הן הכי רב־תכליתיות.
‏אפשר לבשל איתן הכול. ‏-נכון.
‏אין 100 צדפות כאלה, ‏אז אני מניח שצריך לקחת את כולן.
‏נכון.
‏זה יותר מדי.
‏למה הם לוקחים כמות כזו?
‏בסדר.
‏רק רגע, שף.
‏שף? ‏-בסדר.
‏בסדר.
‏נשארו תמנונים? ‏-אז בואו נתמקד במרכיב אחד.
‏בלי להילחץ. ‏-מרכיב עיקרי אחד.
‏הם לקחו את כל המולים והצדפות, ‏אז לא נוכל להשתמש בהם.
‏אז חוץ מאלה,
‏אפשר להשתמש בדגים ותמנונים.
‏זה כל כך גדול. ‏-זה דג פיונית ענק.
‏הוא שוקל בערך 3.5 ק"ג.
‏הם לוקחים גם את כל הדגים.
‏בואו נבחר את הדגים שלנו. סרגוס?
‏סרגוס נשמע טוב. ‏-נלך להביא אותו.
‏נצטרך סרגוס ותמנונים. ‏-צריך להחליט קודם על המנה שלנו.
‏לעזאזל, בסדר.
‏בעצם, בואו נשמע לשף הראשי.
‏בואו נלך קודם להביא דג סרגוס ותמנונים.
‏נמשיך משם. ‏-בואו נעשה את זה.
‏בסדר.
‏גברים, בואו אחריי להביא את הסרגוס.
‏אני אבדוק את הרטבים.
‏אני יודע שבחרנו בו לשף הראשי,
‏אבל נראה שקל להשפיע עליו.
‏לא היה אכפת לי ‏שהכפות הלבנות לקחו את כל המרכיבים.
‏יכולנו לקחת את מה שנשאר. ‏למה לדאוג לגבי מה שהם לקחו?
‏רק רציתי להחליט על המנה קודם.
‏אני צריך לקחת את התמנונים.
‏יש סל מאחוריך. ממש כאן.
‏הכפות השחורות משתמשים בדג סרגוס.
‏בחירת המרכיבים היא הכול בסבב הזה.
‏נקבל בערך 20 חתיכות מכל דג.
‏שבעה אמורים להספיק. ‏-שבעה?
‏כן.
‏למה זה לא… ‏-גם אני לא מצליח לתפוס אותו.
‏תפסתי.
‏תפסת אותו?
‏כמה יש לנו?
‏צריך עוד אחד. ‏-עוד אחד.
‏תפסתי. ‏-בסדר.
‏בסדר.
‏-טוב, בואו נביא אותם.
‏בסדר.
‏יש לנו שמונה או תשעה.
‏אנחנו רק צריכים להתמקד בהכנת 100 מנות.
‏בסדר, זה טוב.
‏למה הוא לוקח את זה?
‏תניחו את המרכיבים ותתאספו. ‏-בואו נדבר.
‏כן. ‏-כדאי.
‏הם לקחו את המרכיבים לפני שהחליטו על המנה?
‏זו אסטרטגיה טובה.
‏המנה של היום היא… ‏-כן?
‏מבחינת סיפור סיפורים וכדומה, ‏-כן.
‏אנחנו צריכים להכין מנה קוריאנית. ‏-בסדר.
‏תפקידו של מנהיג ‏הוא להביא את הקבוצה שלו לניצחון.
‏אז ניסיתי לחשוב על מתכון ‏שיכול להבטיח הצלחה.
‏המנה היא מרק אצות והליבוט. ‏-בסדר.
‏בסדר. ‏-מרק אצות והליבוט.
‏הליבוט?
‏זה היה דג פיונית.
‏- מרק אצות והליבוט עם דג פיונית? -
‏דאגתי כששמעתי לראשונה מה אנחנו מכינים.
‏אבל ראינו מה קרה בסבב הראשון.
‏הרוטב רך. בשר החזיר רך.
‏אין מרקם.
‏אנחנו צריכים למנות מישהו ‏-תפסיקו לריב.
‏שיקצה לכולם את התפקידים ופשוט להתמיד בזה.
‏זה נראה לא טוב. ‏-הם צריכים להקשיב למנהיג שלהם.
‏החלטנו להקשיב למנהיג שלנו ויהי מה.
‏ביצענו בקפדנות את ההחלטות של המנהיג שלנו.
‏ראשית, אנחנו צריכים להתכונן. ‏-בסדר.
‏שניכם טובים בהכנת סשימי,
‏אז תחתכו בבקשה את דג הפיונית. ‏-בסדר.
‏מישהו הכין מולים בעבר? ‏-אני.
‏נהדר, אתה תוציא את בשר המולים.
‏אתה רוצה שאנקה צדפות? ‏-כן, צדפות.
‏אלה ההכנות, ואז נתחיל לבשל.
‏נוכל לנהל את הדיון שלנו כאן.
‏בואו נוציא את אלה קודם.
‏שנסיים את הדיון שלנו קודם?
‏נשמע טוב.
‏שף, בוא נסיים את הדיון שלנו קודם. ‏-כן.
‏יש לנו הרבה זמן.
‏הבאנו את המרכיבים בלי לדעת מה המנה שלנו.
‏אמרתי להם, "קודם נחליט על המנה ‏ונחשוב על תוכנית".
‏העניין הוא שהם לקחו ‏את רוב המרכיבים החיוניים.
‏הם לקחו את הצדפות. ‏-חשבתי להשתמש בהן.
‏הם לקחו הכול, ‏אז הם לגמרי תקעו לנו סכין בגב.
‏אנחנו צריכים להשתמש במה שיש לנו עכשיו
‏כדי להכין משהו מרשים מספיק ‏שינצח את מה שהם מבשלים.
‏בואו נעשה את מה שאנחנו טובים בו. ‏-אני מסכים.
‏בואו נעשה את זה. ‏-בסדר.
‏יש לנו כאן שלושה שפים איטלקים, ‏אז מה דעתכם על ריזוטו?
‏נעשה את זה עם מולים ותמנון. ‏-נשמע טוב.
‏ריזוטו עם מולים ותמנון. ‏-חשבתי על
‏ריזוטו על בסיס עגבניות עם פירות ים,
‏אבל עם קצת שמן ‏כמו שמן צ'ילי מאלה בסגנון סיני
‏כדי להוסיף טעם עשיר ופיקנטי.
‏בואו נרשום את זה. ריזוטו על בסיס עגבניות. ‏-ריזוטו עם ציר דג סרגוס.
‏אני לא בטוח לגבי ריזוטו, כי…
‏הם עסוקים מאוד, אבל בואו נתרכז.
‏אז אתם חושבים שריזוטו הוא בחירה טובה?
‏חשבתי על מנה יבשה יותר בסגנון סיני.
‏זה סיני מדי, לדעתי. ‏-כן.
‏ההרמוניה חשובה. ‏-ריזוטו?
‏עם פירות ים. ‏-ובסיס עגבניות?
‏אנחנו מנוסים בזה. ‏-אם נחליט על הרוטב,
‏אין דרך חזרה.
‏החלטנו לפתח את המנה שלנו תוך כדי עבודה.
‏בואו נבדוק את זה.
‏נפלט את הדג ונבדוק. ‏-אתה יכול להכין את זה.
‏אתה תיקח את הדג, אתה תיקח את התמנון.
‏אקח את הריזוטו. ‏-אתחיל עם התמנון.
‏שאר המרכיבים ו… ‏-הרוטב?
‏נשתמש בשמן. ‏-כמו שמן צ'ילי.
‏בואו נחשוב על המרכיבים תוך כדי עבודה.
‏מה בתפריט היום?
‏היום נכין מרק אצות והליבוט.
‏מרק אצות? ‏-כן.
‏אנחנו מכינים מרק אצות והליבוט ‏למנה עיקרית שעשויה מדג.
‏זה לא דג פיונית?
‏כן. ‏-כן.
‏אז זה מרק אצות ודג פיונית, לא?
‏שם המנה שלכם די תמוה.
‏כן, נכון?
‏כלומר,
‏ירדתי לכאן עם ציפייה ‏ושמעתי "מרק אצות והליבוט".
‏לא היה הליבוט,
‏אז אנחנו מחליפים אותו בדג פיונית.
‏מהליבוט בדרך כלל מכינים ציר מתוק יותר,
‏ולדג פיונית יש טעם די תפל בהשוואה.
‏אבל אנחנו יכולים לשפר אותו ‏עם בשר צדפות מתולמות ומולים.
‏הם יכולים להביא את המתיקות של ההליבוט.
‏זה כמו לומר, "אני רוצה דייסת אוזני ים,
‏"אבל יש לי רק חלזונות ים סטרומבוס, ‏אז אצטרך להסתפק בזה."
‏הוא אמר מרק אצות?
‏כן. ‏-ברצינות?
‏הוא אמר מרק אצות.
‏באמת? ‏-כן.
‏מעניין איך זה יצא.
‏זה ייספג מהר מאוד, נכון? ‏-כן.
‏מה המנה שלכם?
‏נכין ריזוטו
‏בתוספת תמנון ודג סרגוס בסגנון סיני.
‏איך תבשלו את הסרגוס?
‏ובכן,
‏אנחנו עדיין מתלבטים בנושא.
‏נכין אותו לבישול ואז…
‏עוד לא החלטתם?
‏לא, אנחנו נתפתח תוך כדי עבודה.
‏הרבה מהאפשרויות שיכלו להיות לנו
‏נלקחו מההתחלה.
‏למה? לא חשבתם שהם ייקחו הכול?
‏אני מניח ששיחקנו בצורה הוגנת מדי.
‏הייתם זקוקים לצדפות המתולמות?
‏טוב… ‏-היה נחמד אם היו כמה.
‏אתם בטח מתוסכלים.
‏אי אפשר להכחיש.
‏בסיס עגבניות זו הבחירה הנכונה?
‏סליחה? ‏-בסיס העגבניות.
‏אני חושבת שזה יהיה טעים. ‏-כן?
‏בסדר, אבל הרוטב שמעליו
‏הוא בסגנון סיני. ‏-רוטב חריף.
‏חשבתי יותר על ריזוטו עדין
‏ורוטב דביק בסגנון סיני על התמנון עצמו.
‏רוטב דביק בסגנון סיני?
‏בואו נדבר על זה עוד קצת.
‏זה ודובנג'יאנג.
‏אנחנו צריכים לחשוב על הרוטב ‏בזמן שאנחנו מבשלים.
‏בסדר. ‏-בשביל התמנון.
‏בואו נכין ונרתיח אותם קודם, ‏ואז נחשוב על הרוטב.
‏תוכל לקלף את הדג כדי לפלט אותו? ‏-כן, שף.
‏תוציא גם את הסנפירים, בבקשה. ‏-בטיפול.
‏אשטוף את אלה ואתן לך אותם.
‏נשמע טוב. ‏-כבר חתכתי את הראשים.
‏בסדר.
‏השף אן בטח מעולה בטיפול בדגים.
‏הוא מאסטר קולינריה אמיתי, ‏אז בטח יש לו כישורים מדהימים.
‏אני שף של פירות ים ומטבח יפני, ‏אז אני טוב עם סכינים.
‏כשאני חותך את הצד של הדג,
‏אני משתמש בטכניקה לחיתוך הדג ‏בהתאם לשכבות הטבעיות שלו.
‏לקחתי פיקוד על הכנת הדג בצורה מסודרת ‏בשלב טרום העיבוד.
‏שפי מטבח יפני הם בהחלט שונים.
‏אפשר לראות שהוא ברמה אחרת.
‏כן. ‏-נכון?
‏נראה מכאן כאילו הוא חותך קימצ'י.
‏הלוואי שינגבו את הדם.
‏ואו, השף אן מדהים.
‏הוא כל כך טוב בטיפול בדגים.
‏תראו את זה.
‏יש סיבה שהם בחרו בפירות ים. ‏הם זריזים מאוד איתם.
‏הוא מריח את כל הצדפות המתולמות ‏למקרה שהן התקלקלו.
‏עברו 40 דקות.
‏יש להם ידיים זריזות מאוד.
‏בוא נשתמש רק בחלקים הלבנים של הבצל הירוק.
‏אעשה את זה איתך. ‏-בסדר.
‏בצל ירוק…
‏זהו זה.
‏אין מספיק. ‏-אני יודעת.
‏- מזווה אחד לכל קבוצה -
‏אני רוצה להביא עוד מהצד השני.
‏אין לנו מספיק בצל ירוק?
‏לא, חסר לנו.
‏אני אשאל אותם.
‏סליחה.
‏אפשר לשאול קצת שאריות מהמזווה שלכם?
‏אילו שאריות?
‏אפשר להשתמש בבצל הירוק שלכם?
‏עוד לא הייתה לנו הזדמנות להחליט כמו שצריך.
‏למה הוא בקבוצה השנייה? ‏-אני יודע, נכון?
‏כבר לקחתם את כל פירות הים.
‏נכון.
‏כמה אתה צריך?
‏כל מה שאתם לא משתמשים בו.
‏נודיע לך בעוד 30 דקות אחרי שנתכונן.
‏אני אחזור אז. ‏-כן.
‏תודה. ‏-בסדר.
‏הייתי קצת מופתע.
‏הוא ניסה לעצבן אותנו?
‏שנציע להם את הבצל הירוק שלנו?
‏אין מצב.
‏נשארו לנו יותר מעשר צדפות מתולמות ‏אחרי שהשתמשנו במה שאנחנו צריכים.
‏אני יכול להציע לכם אותן.
‏עשר צדפות מתולמות? ‏-כן.
‏בואו ניקח אותן. ‏-אביא אותן.
‏בסדר. ‏-הנה.
‏אפשר לקחת קצת בצל ירוק?
‏בסדר.
‏תגיד לי כמה תצטרכו. ‏-בסדר.
‏נצטרך להאכיל מאה אנשים בעשר צדפות מתולמות.
‏זה מגוחך.
‏הצדפות המתולמות היו ‏חסרות משמעות עבורנו בשלב ההוא.
‏אבל הבצל הירוק… ‏-יש לנו צדפות.
‏כמה אתה צריך? ‏-אבל אנחנו לא צריכים את הצדפות.
‏אולי נצטרך אותם אחר כך. ‏-אנחנו צריכים אותם לקישוט.
‏ניתן לך את השאר.
‏עוד קצת, בבקשה.
‏עוד אחד. ‏-בסדר.
‏לא את זה, אחד דק.
‏תודה. ‏-בסדר.
‏לא הייתי נותן בכלל.
‏איפה השף הראשי?
‏למה הוא כל הזמן מגיע בזחילה?
‏אפשר להשתמש בבצל הירוק שלכם?
‏אפשר לקחת קצת בצל ירוק?
‏למה הוא לא מפסיק להטריד אותנו? לך מפה!
‏נשאר בצל ירוק? ‏-כמה אתה צריך?
‏נשמח מאוד לקחת כל מה שלא תשתמשו בו.
‏אשאיר חצי מהבצל הירוק לקישוט ‏ואתן לו את השאר.
‏תודה. ‏-מה?
‏אי אפשר לתת להם את הכול.
‏תודה. בהצלחה. ‏-תודה.
‏יש לי עוד.
‏המרכיבים הם העיקר.
‏השף צ'וי לקח כל כך הרבה מהבצל הירוק שלנו
‏שהייתי צריכה להשתמש בבצלצלים במקום.
‏הוא לקח את כל הבצל הירוק שלנו, ‏אז לא נשאר לנו.
‏מעניין למה הוא צריך כל כך הרבה.
‏אני לא חושב שזה בשביל מרק האצות.
‏אני חושב שהשף צ'וי…
‏לקבוצה שלו בטח יש מזימה סודית. ‏-כן.
‏אולי הוא לא מכין מנה קוריאנית.
‏בסדר, תנקו את העמדות ותתאספו.
‏כן, שף. ‏-כן, שף.
‏בואו נתכונן לבשל.
‏הם סיימו להתכונן.
‏נותרו לנו 142 דקות.
‏נעשה כמה בדיקות.
‏בואו ניקח קודם ‏את נתחי הפילה העבים של דג הפיונית.
‏נבשל חלק בחום של 80 מעלות, ‏חלק בחום של 70 מעלות.
‏ניקח ארבע חתיכות ‏ויהיו שתי חתיכות לכל דרגת חום
‏כדי לבדוק את המרקם.
‏חיוני שנבשל אותן למרקם רך.
‏זה יהיה שונה עם חתיכות קטנות יותר ‏בהשוואה לפרוסות שלמות.
‏זה בושל ב־70 מעלות? ‏-כן.
‏אפשר לבשל זאת ב־60 מעלות, אבל בוא נטעם.
‏זה מתובל יותר.
‏זה הרבה יותר רך ב־70 מעלות.
‏קודם מקפיצים את האצות
‏כמו שמכינים מרק אצות. ‏-בשמן שומשום?
‏השפית לי שם כדי לטפל במרק.
‏אני לא חושב שהם יבשלו משהו צפוי.
‏נכון.
‏מר גאון. ‏-כן?
‏אז אנחנו ממליחים את הדג, ‏ומוסיפים שמן צ'ילי בסוף?
‏כן, אחרי הכנת הסשימי.
‏אחרי שנחתוך את הדג? ‏-בזמן הצילחות.
‏החלטנו שיהיה טוב לחתוך את הדג כמו סשימי
‏ולמרוח עליו שמן צ'ילי חריף.
‏נוסיף נגיעה סינית למנת מטבח מערבי.
‏ככה תכננו את התמונה הכללית
‏כי הרגשנו שאחרת לא נתקדם.
‏שמים את פרוסות הדג הדקות על הריזוטו,
‏מתיזים קצת שמן צ'ילי למעלה, ‏ומבשלים את הדג.
‏מבשלים אותו רק קצת. ‏-אז שמן צ'ילי על הריזוטו?
‏רק טיפה על הדג.
‏אז זה בעצם נא?
‏בפרוסות דקות מאוד? ‏-כן, כמו סשימי.
‏פרוסות דקות? ‏-כן.
‏בסדר.
‏ובנוגע לצילחות…
‏נפזר את הריזוטו לצורה עגולה.
‏ואז נשים בערך ארבע חתיכות מהסשימי למעלה,
‏נוסיף לזה פרוסות פלפל, ‏ואז נוסיף את שמן הצ'ילי.
‏עדיין יש לנו את התמנונים. ‏-נכון, נוסיף גם את זה.
‏רק רגע. תן לי לנקות את זה. ‏-בסדר.
‏אני צריך לתת הוראות ברורות ‏בזמן שאנחנו מבשלים.
‏לא היו צריכים לבחור בו להוביל. ‏-סליחה?
‏האדם הלא נכון מוביל.
‏בוא נחליט על הרוטב של הריזוטו.
‏אם אנחנו מכינים ריזוטו על בסיס עגבניות,
‏מה אנחנו צריכים בשביל זה?
‏כל מה שתרצה.
‏ראשית, תחליט אם נשתמש בשום או בבצל.
‏שף, לרוטב שילך עם הפלפלים,
‏אפשר להכין אותו קצת חמצמץ?
‏לא יותר מדי חומציות.
‏לא יותר מדי חומציות?
‏לעגבנייה עצמה כבר יש חומציות.
‏אנחנו לא צריכים הרבה חומציות. ‏-אז אפחית בחומציות.
‏אולי לעשות את זה קצת חריף. ‏-חריף?
‏אבל קצת חומציות זה טוב.
‏המנהיג צריך להיות זה שייקח פיקוד,
‏אבל אני לא רואה את זה.
‏אתם יכולים לתת לי רעיונות ‏איך להכין את קישוט הפלפל?
‏קישוט הפלפל? ‏-כן.
‏אני חושב שצריך להשרות אותם במלח ושמן זית.
‏אין מספיק טעם. ‏-לא כדאי שנחמם אותם מחדש?
‏איחדנו מנות נפרדות לאחת,
‏אז ניסיתי לגרום לכך שנבטח זה בזה ‏ונסמוך זה על זה.
‏לכל קבוצה יש מנהיג, נכון?
‏והמנהיג הזה צריך להיות זה שמדריך את החברים
‏בכיוון שאליו הם צריכים ללכת.
‏אבל שלנו עדיין מחליט על התפריט.
‏שף. שתי חתיכות?
‏שתי חתיכות? ‏-שלוש.
‏שלוש? ‏-כן.
‏אז… ‏-שלוש חתיכות.
‏בואו נראה.
‏אז אם אני חותך לשלוש חתיכות, זה דק. ‏-בסדר.
‏אלה שלוש חתיכות. ‏-בסדר, יופי.
‏זה בסדר? ‏-יופי. בסדר.
‏בסדר. ‏-בסדר.
‏טוב, יש לי שאלה. ‏-ננסה ב־60 מעלות.
‏כן? ‏-איך נבשל את זה?
‏טיגון והקפצה, ואחד.
‏זה כל כך קטן. זה יתבשל יתר על המידה. ‏-קצת.
‏צד אחד. רק צד אחד. ‏-אני יודע.
‏בכל אופן, אין לנו 200. יש רק אחת לכל צלחת.
‏יש רק חתיכה אחת. ‏-שתי חתיכות.
‏אני יודע, אבל אין לנו מספיק. ‏-כן.
‏בשביל שתי חתיכות צריך 200. ‏-אמרתי 150?
‏כן. ‏-אה.
‏צריך לחתוך את הצדפות המתולמות באופן שווה ‏כדי להכין 150 חתיכות.
‏מאה חמישים חתיכות. ‏-אז כל צדפה לשלוש חתיכות.
‏בשביל שתי חתיכות נצטרך 200.
‏השף צ'וי עשה חישוב שגוי.
‏היה חסר לנו.
‏ספרתי ולא היה מספיק.
‏כפי שאני כל הזמן אומר, ‏המנהיג צריך לקחת אחריות.
‏נמצא דרך להשתמש בכולן.
‏בינתיים, בואו ננקה את זה. ‏-בסדר.
‏נצטרך 55 כדי להכין 150. ‏-נצטרך לחתוך אותן.
‏אולי נחתוך אותן לחצי או משהו.
‏קודם כול…
‏אם תחתוך אותן לחצי, הן יתבשלו יותר מדי.
‏נצטרך לבשל רק צד אחד שלהן מהר מאוד.
‏אולי תבשל רק שתיים או שלוש שניות.
‏בסדר. ‏-בסדר?
‏כן. ‏-כן.
‏בואו נבדוק איך זה מתבשל.
‏זה כל כך דק.
‏עבודת הצוות הייתה טובה.
‏אבל בכנות, אף אחד לא אתגר את הטעם של המנה.
‏בשר הצדפה היה דק מדי.
‏כל מה שבישלנו היה עדין מאוד, קל מאוד.
‏דג מאודה, בשר צדפות פרוס דק, ‏בישול מהיר מאוד.
‏חשבתי שהטעם משעמם מדי.
‏זה לא תפל מדי? ‏-סליחה?
‏זה לא תפל מדי? ‏-נתבל את זה אחר כך.
‏בסדר.
‏אפשר לתת לך רעיון?
‏כן, רעיון?
‏אפשר לטגן את זה? ‏-לא.
‏- דג פיונית -
‏ואז לאדות את בשר הצדפות.
‏לא. ‏-תחליף ביניהם.
‏זה יתבשל כל כך מהר.
‏מהר מדי. ‏-תסמוך עליי.
‏תסמוך עליי.
‏אבל הוא אמר, "כן, אני בטוח".
‏אז אמרתי, "בסדר. ‏אתה המנהיג, אני סומך עליך".
‏כשאתה ממנה מנהיג לקבוצה, ‏אתה חייב לסמוך על מנהיג הקבוצה.
‏לפעמים מנהיגי קבוצה ‏הם עקשנים מדי, זה קורה.
‏אבל זה בסדר, ‏כי צריך לסמוך על מנהיג הקבוצה.
‏הקבוצה השנייה עדיין חותכת את דג הסרגוס.
‏דגי סרגוס הרבה יותר שמנוניים מדגי פיונית,
‏אז חשבנו שהם יתאימו יותר למנה שלנו.
‏המנה שלנו הייתה חייבת להיות טעימה.
‏החלטנו לפרוס דק את הדג הנא
‏ולצפות אותו מעט בשמן בסגנון סיני.
‏הייתי אחראית על הכנת השמן בסגנון סיני.
‏השתמשתי בכוכבי אניס וב"לה ג'יאו ג'יאנג"
‏כדי להכין שמן צ'ילי ‏שמייד ניתן היה לזהות כמטבח סיני.
‏זה שמן צ'ילי טוב.
‏הציר הוא החלק הכי חשוב בהכנת ריזוטו.
‏הכנתי את הציר מירקות, ראשי סרגוס
‏ומיץ צדפות ומולים כדי שהוא יהיה מושלם.
‏חתכתי את התמנון לחתיכות גדולות
‏והשתמשתי בסיר לחץ כדי לרכך אותו ככל האפשר.
‏מאה מנות ריזוטו?
‏זה יהיה קשה.
‏הם לא אמורים כבר להתחיל?
‏בואו נחליט כמה אנחנו צריכים.
‏עשרים גרם אורז למנה אחת?
‏זה שני ק"ג בסך הכול.
‏נכון. ‏-אז שני ק"ג?
‏שני ק"ג?
‏אני לא בטוח לגבי זה.
‏זה אפשרי?
‏הם יצטרכו לבשל הכול,
‏ואז לארגן הכול כשתישאר לפחות שעה.
‏רגע.
‏לא כדאי שנתחיל לבשל את הריזוטו עכשיו?
‏לא צריך להתחיל לבשל את הריזוטו?
‏זה ייקח רק 20 דקות. ‏-זה לא ייקח הרבה זמן?
‏סליחה? ‏-אצטרך רק 20 דקות.
‏אתה בטוח שתוכל להכין 100 מנות ב־20 דקות?
‏כן, זה מספיק.
‏לשני ק"ג?
‏אני לא מבין.
‏מעולם לא הכנתי את זה, אז אני לא יודעת. ‏-גם אני לא.
‏הם מעולם לא הכינו ריזוטו ככה,
‏אז הם נראו די לחוצים.
‏אם נצלחת את האורז מוקדם מדי,
‏הוא עלול להתבשל יתר על המידה או להתקרר ‏יותר מדי, או שהמרקם יהיה סמיך מדי.
‏אז פעלתי בקצב שלי.
‏אני לא בטוח לגבי זה.
‏הריזוטו? למה?
‏אני פשוט כל כך מודאג לגבי זה.
‏אל תדאג.
‏אני לא יכולה להסתכל.
‏אני פשוט…
‏סליחה שאני מפריע לך שוב, ‏אבל אם זה לא מבושל, הלך עלינו.
‏אתה תסיים את זה, נכון? ‏-כן.
‏לא אצטרך לשאול שוב, נכון? ‏-לא, הכול בסדר.
‏מתי מצלחתים?
‏כשיישארו 50 דקות. ‏-כשיישארו 50 דקות?
‏בסדר. ‏-נשמע טוב.
‏נותרו לנו 40 דקות. ‏-בסדר.
‏ארבעים דקות לפני שנתחיל לצלחת.
‏אני לחוץ מהריזוטו. אתה בטוח שאנחנו בסדר?
‏הרגע התחלתי לבשל אותו. ‏-באמת?
‏אין לנו כלום בלי הריזוטו.
‏אתה מתחיל עכשיו?
‏כבר התחלתי.
‏מוקדם מדי.
‏סיכמנו לסיים כשיישארו 50 דקות.
‏לא, אז נתחיל לבשל.
‏אז יהיו לנו רק 30 דקות לצילחות.
‏סיכמנו להתחיל לצלחת כשיישארו 50 דקות, ‏אחרי שנסיים את הריזוטו.
‏אבל להתחיל לבשל אז?
‏זה לא יעבוד.
‏שפשוט אכין אחד?
‏פשוט תכין אחד בינתיים
‏ותבשל את השאר לאט. ‏-בסדר.
‏אנחנו יכולים לשלוט בקצב.
‏אני חושב
‏שעדיף לסיים מוקדם מאשר למהר אחר כך.
‏נוכל לסיים הכול אחרי שהריזוטו יהיה מוכן.
‏אין מספיק זמן. ‏-שאני אעשה את זה?
‏הריזוטו חיוני לתזמון שלנו. ‏-להכין אחד לבדיקה?
‏לא לבדיקה, להגשה.
‏נראה כמה זמן זה ייקח.
‏צריך להתחיל לצלחת בקרוב.
‏גם אני התחלתי להרים את הקול.
‏כשמבשלים,
‏מנה משתנה באופן דרמטי בכל שנייה,
‏לא בכל דקה.
‏שאלתי אותו מתי זה יהיה מוכן,
‏והוא לא נתן לי תשובה ישירה.
‏זה היה מתסכל.
‏להגנתי, שף אחד אמר לי להתחיל עכשיו,
‏בזמן ששף אחר אמר לי שזה מוקדם מדי.
‏אילו היה מישהו שנתן הוראות ספציפיות ‏לגבי מתי להתחיל,
‏הייתי הולך עם זה עד הסוף.
‏אבל אף אחד לא באמת הוביל,
‏אז לא ידעתי למי להקשיב.
‏הייתי בטוח שאתזמן את זה נכון, ‏אז החלטתי פשוט לסמוך על עצמי.
‏בסדר.
‏הנה.
‏מעניין איך הם יצלחתו את מרק האצות.
‏לקחנו את נושא מרק האצות
‏אבל פירשנו מחדש את הטעם הקוריאני המסורתי.
‏המתכון שלנו היה צריך להיות שונה ‏מהמתכון הרגיל למרק אצות.
‏היינו צריכים לבשל את זה אחרת.
‏הם טוחנים את האצות.
‏הם טוחנים שם אצות?
‏- שמנת טרייה -
‏בסדר.
‏שמנת טרייה במרק עם אצות טחונות ‏שהוקפצו בשמן פרילה?
‏שמנת טרייה הופכת את זה לחלק יותר
‏ומעניקה מגע חם יותר באופן כללי.
‏הסגנון שאני מנסה להשיג
‏הוא משהו מוכר־לא־מוכר.
‏טעם שאי אפשר לשים עליו את האצבע, ‏אבל הוא מוכר.
‏בסדר. חמש מצקות.
‏חמש?
‏ואז תמזוג את זה לכל צלחת. ‏-כן.
‏בערך ככה.
‏זה אמור להספיק.
‏אז זה הרוטב, נכון? ‏-כן.
‏לכן זה מרק אצות.
‏זה יהיה טעם מוכר עם מרקם שונה לגמרי.
‏אני אוהבת את הרעיון ‏של שילוב המטבחים הקוריאני והמערבי.
‏נותרו לנו 70 דקות.
‏כמעט סיימנו.
‏בסדר.
‏נחתוך את הצנונים הספוגים לעיגולים ‏כדי להכין קישוט
‏עם בשר הצדפות.
‏צדפה, צנון, צדפה, צנון. ‏ארבע חתיכות בסדר הזה.
‏גם פרוסות הבצל הירוק בטיגון עמוק.
‏שימו את הפרוסות הפריכות למעלה.
‏השפים המעולים האלה עבדו טוב ביחד,
‏ועבודת הצוות הייתה נהדרת.
‏אלה 200 חתיכות, נכון?
‏נראה לי. תן לי לספור.
‏אוכל גורמה דורש המון עבודה.
‏בואו ננקה ונתכונן להתחיל לצלחת.
‏יש לנו המון זמן.
‏נותרו לנו 57 דקות. ‏-צריך להתחיל ב־50 דקות.
‏כן.
‏הדגים מוכנים. ‏-בסדר.
‏שנצלחת אחת עכשיו? ‏-בטח.
‏התמנונים מוכנים?
‏התמנונים במרינדה. ‏-סליחה?
‏התמנונים במרינדה? ‏-הם עוד לא מוכנים.
‏אני אכין קצת עכשיו.
‏אני אכין את התמנון. ‏תוכל להכין מנה אחת מהדג?
‏הכול מוכן.
‏אפשר להשתמש בזה? ‏-בטח.
‏אני חושב שכדאי ‏שנפזר קודם את הדג כל עוד הוא חם.
‏ונשרה את התמנונים
‏ואת הפלפלים בנפרד,
‏נשים אותם בקערה ונצלחת את כולם בבת אחת.
‏תמנונים ואז פלפלים. ‏-איפה על הפלפלים?
‏בכל מקום, באופן שווה.
‏שמיר ובזיליקום. ‏-הנה הם.
‏אני קצת מודאג ‏שזמן הבישול של הריזוטו קצת חורג.
‏אולי נבשל את הדג עד הסוף?
‏סתם מחשבה שעברה לי.
‏מאוחר מדי לבשל אותו עכשיו. ‏-כן?
‏זה בסדר עכשיו, אבל מכיוון שהדג מומלח,
‏בוא נשים אותו במחבת חמה.
‏זה כל כך דק. זה יתפרק. ‏-ואז נוכל…
‏לא נראה לי שזה יתפרק. ‏-זה כן.
‏זה כבר היה רופף מדי כשפרסתי את זה.
‏אני יודע שלא הייתי צריך, אבל התעצבנתי.
‏היינו חייבים להתקדם, אבל פשוט לא יכולנו.
‏אני חושב שעבודת הצוות שלנו הייתה לא טובה.
‏קשה לאחד את הדעות של כולם, ‏אבל היינו צריכים לבטוח זה בזה לגמרי
‏ולסמוך זה על זה כדי להשיג תוצאות טובות.
‏זה ממש לא קל.
‏זה היה טעים יותר אם זה היה מבושל יותר.
‏אז בואו נשרוף את זה.
‏נשרוף כדי לבשל את זה עד הסוף? ‏-תשרפו.
‏איפה המבער? ‏-הוא אמור להיות כאן בסביבה.
‏הם ממש צריכים להתחיל לצלחת עכשיו.
‏כאן?
‏בסדר.
‏הם מתכוננים לצלחת.
‏זה יותר טוב, נכון? ‏-כן.
‏נשתמש בזה כדי למזוג. ‏-בסדר.
‏שלוש.
‏הצד הרחב יותר למעלה. ‏-הצד הרחב יותר למעלה, במרכז?
‏תעזור לנו עם זה. ‏-בסדר.
‏ארבע חתיכות.
‏אני אסביר שהם צריכים לאכול את זה ביחד.
‏אני רוצה לטעום את מרק האצות הזה.
‏בחיי, הם עדיין מבשלים.
‏מאסטר הריזוטו.
‏הוא הכין ריזוטו גם בקרב האחרון, נכון?
‏הכנתי מנות כאלה בעבר כשעבדתי בנאפולי.
‏הייתי בטוח מאוד בהכנת ריזוטו,
‏וידעתי שהמרקם יהיה מושלם ‏עד שהשופטים יטעמו אותו.
‏לנאפולי מאטפיה יש את המשימה הכי קשה.
‏לעזאזל, זה כבד.
‏אני כל כך גמור.
‏בשלב הזה בישלנו כבר במשך שלוש שעות.
‏במהלך שלב הוספת הסמיכות,
‏כשמבליטים את הקרמיות של הריזוטו ‏באמצעות תחליב,
‏הייתי צריך לערבב עשרה ק"ג ביסודיות, ‏אבל זה היה קשה כי הייתי גמור.
‏הלכתי עם זה עד הסוף.
‏הריזוטו מוכן.
‏מישהו צריך לפזר את זה בצלחת.
‏אחד צריך לשים את זה על הצלחת ‏והשני צריך לפזר.
‏תוודאו שהמנות תואמות. ‏-נראה טוב.
‏יש לנו זמן. אל תמהרו.
‏יופי, זה נראה מעולה.
‏אנחנו שורפים את זה בסוף?
‏רק את הדג. ‏-בסדר.
‏הוא שורף את זה. זה מופע אש.
‏בסדר, קדימה.
‏צריך לקחת בחשבון את הזמן שלוקח להעביר.
‏בסדר.
‏לשים את התמנון ככה?
‏כן, באופן אחיד.
‏הצילחות שלהם ברמה אחרת.
‏בוא נקרע לחתיכות קטנות יותר. ‏-בסדר.
‏שנפזר פלפלים מעושנים או משהו?
‏לא, נשמור על פשטות. ‏-בסדר.
‏אולי עוד קצת שמיר? ‏-רק קצת.
‏הצילחות של קבוצת הכפות השחורות ‏ראוותני מאוד.
‏נותרו לנו 25 דקות.
‏תוכל להעביר אותן?
‏רוטב בבקשה, השפית לי. ‏-בסדר.
‏שים את זה למעלה. ‏-הרוטב.
‏יש לנו די והותר זמן.
‏זה נראה מגניב.
‏אני לא יודע אם הם יסיימו בזמן.
‏צריך לדחוף אחורה שורה אחת.
‏נדחוף אחר כך. ‏-רגע. בואו נסיים את זה קודם.
‏קודם תסיימו את אלה. ‏-בסדר.
‏נחזור לאלה? ‏-תנגבו את הצלחות.
‏אנחנו צריכים למהר. זה הכול?
‏פחות נתזים, בבקשה.
‏פשוט ייקח יותר זמן לנגב.
‏צריך למהר.
‏צילחתנו רק סבב אחד של ריזוטו.
‏שנעביר את אלה? ‏-כן.
‏תוכלי לעזור לי להעביר אותן? ‏-כן.
‏אלוהים, הם מוציאים את שלהם.
‏- מספר הצלחות שהושלמו -
‏מתי הם יסיימו את כל זה?
‏הם בצרות.
‏נותרו לכם עשר דקות.
‏תצלחתו את הריזוטו, בבקשה. ‏-אלה מוכנות?
‏אני צריך להוסיף שמיר. תצלחת את הריזוטו.
‏הנה סבב הריזוטו האחרון.
‏הם במרוץ נגד השעון.
‏אין הרבה זמן.
‏זה כל הרוטב? ‏-נראה לי.
‏- קבוצת צ'וי היון־סוק: הצילחות הסתיים -
‏יש עוד בזיליקום?
‏הקבוצה השנייה סיימה.
‏יש בזיליקום לא קצוץ.
‏פלפלים.
‏נותרו חמש דקות.
‏איך הם יסתדרו?
‏יש להם את המספר הנכון?
‏אני צריך לעשות את זה קודם. ‏-חייבים ללכת עכשיו.
‏נותרה לכם דקה אחת.
‏הם מביאים אותן.
‏קדימה, זוזו עכשיו. אלוהים.
‏מהר. ‏-תצלחתו מהר, עכשיו.
‏חמש,
‏ארבע,
‏שלוש,
‏שתיים,
‏עבודה טובה, כולם! ‏-אחת.
‏קרב חדר פירות הים הסתיים.
‏כל הכבוד. ‏-עבודה נהדרת.
‏עבודה נהדרת. ‏-בסדר.
‏הלך עלינו.
‏זה המצב. ‏-עשינו עבודה טובה.
‏כל הכבוד. ‏-עבודה טובה.
‏נלך הביתה. ‏-עשיתם עבודה נהדרת.
‏שתי הקבוצות השלימו 100 צלחות.
‏השתמשנו בכל 200 הדקות, אבל בסוף הצלחנו.
‏הם היו טובים.
‏שמעתי שהם הכינו את זה עם אורז קוריאני, ‏אבל הגרגרים היו כל כך גדולים ושמנמנים.
‏הם בישלו את זה כל כך טוב, מושלם לריזוטו.
‏הם הוכיחו שגם הם חבורה מוכשרת.
‏המנה שלהם הייתה מבלבלת.
‏לא ידעתי איזו מנה זו.
‏חשבתי שאולי הם נקטו בגישה מסובכת מדי.
‏חברי הקבוצה שלי
‏דומים לי מאוד.
‏עברו 28 או 29 שנים ‏מאז תחילת הקריירה הקולינרית שלי,
‏אבל זה היה כמו היום הראשון שלי.
‏זה היה כל כך מורט עצבים.
‏אז הכנו מרק אצות והליבוט ‏כדי לחגוג את יום השנה שלנו היום.
‏אני אומר "מרק אצות",
‏אבל בבקשה תחשבו על זה ‏כעל מנת דגים מהמטבח המערבי.
‏יש לנו בשר צדפות צלוי וצנונים למעלה,
‏ומתחת יש משהו שהוא בין רוטב לבין מרק.
‏אז בבקשה תערבבו אותו עם דג הפיונית
‏ותאכלו את כל מה שאתם רואים שם ביחד.
‏המנה שהכנו היום ל־100 השופטים
‏היא ריזוטו עגבניות, ‏מנה קלאסית במטבח האיטלקי.
‏אבל על ידי השריה של התמנון והסרגוס ‏ברוטב חציל "יו שיאנג",
‏הפכנו אותו לריזוטו עגבניות בסגנון סיני.
‏הגיע הזמן להתחיל לטעום.
‏רובם אוכלים את שלנו קודם. ‏-הם הלכו על המרק קודם.
‏כמעט כולם מתחילים עם שלנו.
‏אתם מכירים את הצליל כשהם טועמים,
‏הנקישות של הזכוכית וכלי האכילה?
‏זה נשמע חסר רחמים לחלוטין.
‏קבוצת הכפות הלבנות הפסידה בסבב הראשון,
‏אז יהיה משפיל להפסיד שוב לכפות השחורות.
‏היה הרבה לחץ.
‏זה מפואר מדי בשביל מרק אצות.
‏השף פאיק חופר בצלחת שלו.
‏אני חושב שהכנו מנה שמתאימה יותר לנושא.
‏עשינו אותה כמו שצריך.
‏עבודה טובה.
‏אני מרגיש את כל המרכיבים בריזוטו.
‏הטעמים שלנו חזקים כמו שלהם.
‏הטעמים שלנו לא יפסידו.
‏אני חייב לומר…
‏שאני מודאג מהמרקם של הריזוטו.
‏אתה מבין אותי? ‏-שאנשים לא יאהבו אותו?
‏כן, זו הבעיה.
‏כל השאר בסדר.
‏הצעירים בימינו יודעים. ‏-נכון?
‏אני צופה בשופטים האחרים כבר זמן מה.
‏אני תמיד עומד ככה במסעדה
‏ומעמיד פנים שאני מתמתח ‏כדי לצפות באנשים אוכלים.
‏רק כדי להעיף מבט מסביב.
‏רואים לפי זה? ‏-כן.
‏אני חושב שניבאתי נכון.
‏זה יהיה קשה אם זה יקרה.
‏הטעימות הסתיימו.
‏עכשיו הגיע הזמן להתחיל בהצבעה
‏על סבב חדר פירות הים של קרב הקבוצות הזה.
‏ההצבעה הסתיימה.
‏ריזוטו פירות הים הטוב ביותר שאי פעם אכלתי
‏היה בנאפולי לפני שנתיים.
‏אבל זה היה טוב יותר.
‏מה שהכי מרשים
‏זה שהשקעת כל כך הרבה מאמץ בבישול הריזוטו.
‏כשצפיתי בך חשבתי, "למה הוא מפריז?"
‏אבל המרקם הזה מראה שזה היה שווה את זה.
‏זה בדיוק כמו מה שאכלתי באיטליה.
‏אבל שמתי לב ‏שהאורז הוא מקומי מגיונגי־דו, נכון?
‏איך הצלחת לעשות את זה עם זה?
‏אהבתי את הארומה של המרכיבים
‏וגם את המרקם, השימוש וכל השאר.
‏גם האורז בושל באופן מושלם.
‏באשר למרק האצות וההליבוט,
‏השם היה כל כך משונה
‏שזה גרם לי לתהות איזה מין מרק אצות זה.
‏וכשראיתי את זה, ‏ידעתי מייד שזו עבודה של הכפות הלבנות.
‏ידעתי שהשף צ'וי
‏יבליט טעמים נהדרים בדיוק כפי שדמיינתי.
‏כשאני אוכל מרק טעים, ‏אני מתחיל להשתוקק לאורז.
‏רציתי אורז וגם לחם, אבל לא היה.
‏זו דרך יצירתית לפרש מחדש ‏את מרק האצות המסורתי.
‏אם היינו יכולים להכין ‏עוד מנות קוריאניות כאלה,
‏אני בטוח שכל אחד בעולם
‏היה רוצה לטעום אותן ללא היסוס.
‏הגיע הזמן לחשוף את התוצאות
‏של סבב חדר פירות הים של קרב הקבוצות הזה.
‏אני בטוח בטעמים שלנו.
‏הדבר היחיד שאני יכול לעשות עכשיו ‏הוא להתפלל שננצח.
‏יש במנה שלנו טעמים חזקים יותר ‏שאנשים אוהבים יותר.
‏ראשית, נחשוף את תוצאות הצבעת שני השופטים.
‏אנא חשפו את הקבוצה…
‏שכל שופט בחר.
‏מה דעתכם?
‏אני לא יודע.
‏נראה לי שהם יצביעו לכפות הלבנות.
‏- שני השופטים הצביעו ‏לקבוצת הכפות השחורות שף ספארק -
‏זה כל מה שאני צריך. ‏-שני השופטים
‏הצביעו לקבוצת הכפות השחורות.
‏זה קשה.
‏זה בטח טעים מאוד. ‏-אני חושב שאולי נוכל לנצח.
‏שתהיה תפנית בעלילה.
‏לא הייתי בטוח למה לצפות.
‏אולי המנה שלי לא דיברה לאנשים?
‏לא יכולתי לעשות דבר
‏מלבד לקוות שהשופטים האחרים ‏אהבו את המנה שלי יותר.
‏עכשיו,
‏אנא חשפו את הצבעותיהם של כל 100 השופטים.
‏האם יהיה מהפך נוסף?
‏יש לנו סיכוי?
‏הייתי בטוח בטעמים.
‏יש יותר הצבעות לכפות הלבנות. או שאולי לא.
‏אלה אנחנו, הכפות השחורות.
‏ניצחנו. ‏-ניצחנו.
‏כרגע, לקבוצת הכפות השחורות שף ספארק ‏יש 46 קולות,
‏ולקבוצת הכפות הלבנות צ'וי היון־סוק ‏יש 46 קולות.
‏ואו.
‏- נותרו רק שמונה קולות -
‏אם כן,
‏מי תהיה הקבוצה השורדת ‏בסבב של חדר פירות הים?
‏הכפות הלבנות?
‏קבוצת הכפות הלבנות ‏צ'וי היון־סוק, 54 קולות.
‏קבוצת הכפות השחורות שף ספארק, 46 קולות.
‏כולם בקבוצת צ'וי היון־סוק שרדו!
‏עשינו עבודה טובה.
‏עבודה נהדרת. ‏-כל הכבוד.
‏צפינו את זה. ‏-עבודה טובה.
‏אבל שני השופטים הצביעו לנו.
‏כן. ‏-זה מספיק.
‏כל הכבוד. ‏-עבודה נהדרת.
‏עבודה נהדרת. ‏-עבודה נהדרת.
‏עבודה נהדרת. ‏-זה היה כמו לעבור כל הזמן
‏בין גן עדן לגיהינום.
‏הם לא שפים שממלאים פקודות של אחרים.
‏הם אלה שבדרך כלל מובילים את הקבוצות שלהם.
‏אבל הם לקחו על עצמם את התפקידים שלהם היום,
‏ואני חושב שבגלל זה ניצחנו.
‏המנה שלנו הייתה צריכה להיות פשוטה יותר.
‏אני חושבת שהטעמים היו קצת מסובכים.
‏כשטעמתי את זה, חשבתי שזה יכול להיות חיסרון
‏בגלל מה שאנחנו מכנים "אל דנטה".
‏לטעמו של אדם רגיל,
‏זה יכול להרגיש כאילו זה לא מבושל מספיק.
‏האורז קצת קשה.
‏באופן אישי, חשבתי שזה מבושל באופן מושלם,
‏אבל לאנשים יש העדפות שונות.
‏כששמעתי את השף צ'וי מסביר את המנה שלו,
‏ידעתי שזה יהיה מושך יותר לטעם הקוריאני.
‏ברור שהתאכזבתי.
‏- חדר פירות הים -
‏- קבוצת צ'וי היון־סוק ‏כל החברים שורדים -
‏- קבוצת המפסידים של חדר פירות הים -
‏- קבוצת המפסידים של חדר הבשר -
‏קרבות קבוצתיים הם מאתגרים מאוד בדרך כלל.
‏עוד לא הראיתי אפילו חלקיק קטן ממה שיש לי.
‏זה היה מצער. ‏יש עוד הרבה דברים שאני רוצה לבשל.
‏הייתי מנצח בקרבות אישיים.
‏מה זה?
‏לעזאזל.
‏תראו כמה זה מפחיד.
‏מפחיד.
‏זה מטורף.
‏מה זה?
‏זה נראה מפחיד.
‏זאת העמדה שלי?
‏מתחרים,
‏הכנו שלב
‏שבו תפגינו את הכישרונות האישיים שלכם.
‏ברוכים הבאים לקרב הניחומים.
‏- קרב ניחומים -
‏ויתרתי במחשבה שהכול נגמר.
‏אבל ניצוץ אחד של תקווה הלהיב אותי מחדש.
‏אני פשוט לא בנויה לאתגרים קבוצתיים.
‏עם אתגרים אישיים אין לי בעיה.
‏תנו לי לעשות כמיטב יכולתי בפעם האחרונה.
‏מולכם יש חדר מלא מרכיבים.
‏למה זה גדול יותר?
‏מה זה?
‏זה מטורף.
‏אלוהים, זה פשוט מטורף.
‏זו חנות נוחות?
‏מה זה?
‏אני חייב לרוץ.
‏לא זה.
‏אני חייב לתת את כל כולי.
‏אף אחד לא יכול לנצח אותי בקרב הזה.
‏הגיע הזמן לחשוף את השורדים.
‏תחרות הבישול שמונת המובילים ‏היא משימת המסעדה.
‏האורחים היום הם עשרים ‏-שלום.
‏יוצרי סטרימינג מוקבאנג. ‏-אלוהים.
‏זה ממש כמו מסעדה.
‏אני נרגשת. ‏-נכון?
‏מאלה ג'מפונג. ‏-בסדר.
‏שניים מגיעים.
‏מדהים. ‏-זה כל כך טעים.
‏זה מוכן? אז להוציא את זה.
‏הלך עליי.
‏לעזאזל.
‏תרגום כתוביות: זיוית אוריין